Справа № 442/5226/20
Провадження № 1-кс/442/166/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року Слідча суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дрогобичі скаргу ОСОБА_5 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді зі скаргою, у якій просить скасувати постанову дізнавача СД Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області від 23.09.2024 про закриття кримінального провадження №0000085 від 29.07.2020.

В обґрунтування скарги посилається на те, що вказане вище кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.384, ст.390-1 КК України.

Вказану постанову вважає незаконною, винесеною за неповноти досудового розслідування, без всебічного, об`єктивного дослідження даних, необґрунтованою і такою, що суперечить матеріалам провадження та підлягає скасуванню.

Зазначає, що розслідування кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України проведено не повно, не об`єктивно, не перевірені усі доводи сторін. ОСОБА_6 під час допиту говорив про те, що 29.07.2020 в період часу з 20.00 год до 23.45 год він перебував у АДРЕСА_1 , що також підтверджували свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . На підставі ухвали слідчого судді було отримано роздруківки з`єднань мобільного терміналу, яким користується ОСОБА_6 . Встановлено, що вихідні дзвінки з абонентського номера, яким користується ОСОБА_6 , здійснювались з м.Дрогобича. Однак, свідки не були додатково допитані з приводу вказаних вище обставин для усунення розбіжностей щодо місця перебування ОСОБА_6 у згаданий час. Не було також додатково допитано власницю будинку АДРЕСА_1 та не з`ясовано, чи приїжджав 29.07.2020 у нічний час до неї її син ОСОБА_6 , протягом якого часу там перебував та коли покинув домоволодіння. Також не проведено одночасний допит потерпілої ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з метою усунення розбіжностей у їх показаннях.

Крім того, не проведено допит ОСОБА_9 , яка спілкувалася з ОСОБА_6 о 23.53 год 29.07.2020. Згідно з рапортом дізнавача від 15.10.2020 та 24.12.2020, ОСОБА_9 двічі запрошувалась для дачі показань у даному кримінальному провадженні. Однак, остання двічі не з`явилась і жодних засобів реагування дізнавча не застосовував.

Закриваючи кримінальне провадження, дізнавачем не враховано те, що ОСОБА_6 під час допиту в якості свідка вказав, що у згадану ніч автомобілем «Фольксваген Джета» сірого кольору на шведській реєстрації користувався його батько. При цьому, працівники поліції, які виїжджали на місце події, підтвердили той факт, що біля будинку потерпілої їм на зустріч рухався вказаний автомобіль.

Не проведено оперативно-розшукових заходів щодо встановлення можливих свідків події (сусідів), щоб підтвердити чи спростувати версію події.

Отже, орган досудового розслідування не намагався провести ретельне розслідування, про що свідчить також неодноразове повернення справи на продовження розслідування.

Що ж стосується закриття кримінального провадження за ч.1 ст.384 КК України, то зазначає, що у матеріалах містяться допити свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які повідомили, що ОСОБА_6 перебував у м.Самборі 29.07.2020 у період часу з 21.00 год по 23.45 год. Дані покази не узгоджуються з роздруківкою дзвінків ОСОБА_6 , які були здійснені у вказаний час з м.Дрогобича. У зв`язку з чим, вважає, що вказані особи дали неправдиві свідчення. Однак, закриваючи кримінальне провадження, дізнавач просто обмежився тим, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовились від участі у слідчих діях. Жодних інших дій, окрім як допит вказаних осіб, не проведено. Отже, розслідування проведено не повно.

Щодо закриття кримінального провадження за ст.390-1 КК України скаржниця зазначає, що 17.08.2020 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення, яким видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_6 з обов`язком усунути перешкоди у користуванні майном. ОСОБА_6 був присутній у судовому засіданні і отримав копію рішення суду. Однак, після ухвалення рішення останній зачинив гаражі та спальню, чим фактично обмежив доступ до вказаних приміщень, вчинивши кримінальне правопорушення. Проте, по даному факту дізнанням проведено лише допит потерпілої та допит дільничного офіцера. Жодних інших слідчих дій не здійснено.

У судовому засіданні представник скаржниці адвокат ОСОБА_3 скаргу ОСОБА_5 підтримала повністю та просить таку задоволити з мотивів, викладених у ній.

Дізнавач ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги та пояснив, що по факту нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не встановлено прямих чи непрямих свідків та очевидців, а також вказане не підтверджується жодними об`єктивними даними. У даному провадженні було проведено судово-медичну експертизу, згідно з якою у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми. 11.08.2020 винесено постанову про проведення додаткової судово-медичної експертизи. Відповідно до висновку експерта у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, що по ступеню тяжкості кваліфікується за ознакою тілесного ушкодження, що викликає короткочасний розлад здоров`я. Згідно представлених на експертизу даних лікаря травматолога від 06.08.2020, крововилив в ділянці грудної клітки зліва, з ознаками забою, що по ступеню тяжкості кваліфікується за ознакою легкого тілесного ушкодження. Однак, згідно даних огляду експертом при проведенні вказаних експертиз, будь-яких тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_5 не виявлено, тому її було скеровано на додаткові огляди до лікарів. У той же час, встановлені за результатами медичних оглядів діагнози не підтверджувалися будь-якими об`єктивними показниками. Що ж стосується показань свідків, то такі вказували на приблизний час перебування ОСОБА_6 в м.Самборі. При цьому, ОСОБА_6 , посилаючись на покази ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не будував собі алібі на момент конфлікту із ОСОБА_5 , який з її слів мав місце 29.07.2020 о 00.05 год, оскільки у цей час фактично міг перебувати вдома в м.Дрогобичі. З приводу порушення заборонного припису зазначив, що до ОСОБА_6 застосовано заборонний припис лише щодо усунення перешкод в користуванні будинком шляхом надання безперешкодного доступу ОСОБА_5 до такого. Однак, жодних перешкод щодо доступу до будинку ОСОБА_10 не чинив, оскільки замки у дверях, які ведуть до будинку, не змінював, з будинку потерпілу не виганяв. Вважає оскаржувану постанову обґрунтованою та законною, просить відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши учасників судового процесу, беручи до уваги викладене, вивчивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000085 від 29.07.2020, приходжу наступного висновку.

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником (п.3 ч.1 ст.303 КПК).

Як вбачається з постанови від 23.09.2024 про закриття кримінального провадження, дізнавач СД Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 29.07.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.384, ст.390-1 КК України, постановив дане кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.384, ст.390-1 КК України.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається висновок дізнавача про те, що згідно зібраних матеріалів факт умисного заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 за відсутності прямих чи непрямих свідків та очевидців не підтверджується жодними об`єктивними даними, а тому за відсутності об`єктивної сторони, а також суб`єктивної сторони у вигляді наявності прямого умислу в ОСОБА_11 на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , у дланому випадку відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Крім того, дізнавач вказує, що факт конкретного місця знаходження ОСОБА_6 до моменту виникнення конфлікту з ОСОБА_5 в даному випадку не має жодного доказового значення, яке впливає чи може вплинути на хід розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, то відповідно у діях ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 відсутні умисли на приховування, перекручення обставин, що відбувались перед вказаним конфліктом та, як наслідок, у даному випадку відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Також дізнавач зазначає, що оскільки в даному випадку обмежувальний припис у вигляді усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, а саме: будинком, що по АДРЕСА_2 , не було порушено, бо ОСОБА_5 постійно мала доступ до вказаного будинку, то за відсутності ознак об`єктивної сторони у вигляді вчинення заборонного, визначеного судом суспільно-небезпечного діяння та відсутності у діях ОСОБА_6 прямого умислу, націленого на перешкоджання ОСОБА_5 у користуванні їх спільним будинком, відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України.

Викладені висновки дізнавача, на переконання слідчої судді, не у повній мірі відповідають матеріалам кримінального провадження, зокрема здобутим доказам, яким не надано належної оцінки з точки зору достатності, достовірності та взаємозв`язку. Не проведено належний аналіз зібраних доказів у їх сукупності. При цьому, слід звернути увагу, що деякі з них суперечать один одному, в тому числі, показання свідків. Більше того, такі суперечать частково висновкам дізнавача. До прикладу, ОСОБА_6 пояснив, що 28.07.2020 близько 23.40 год в м.Самбір він сів у автомобіль Фольксваген Кадді та поїхав додому в м.Дрогобич, дорогою заїхав на заправку, близько 00.45 год 29.07.2020 приїхав додому, дружини не бачив; про виклик поліції йому нічого не було відомо. За результатами отриманої від оператора мобільного зв`язку інформації було встановлено, що ОСОБА_6 зі свого номера мобільного телефону спілкувався з іншими абонентами у згаданий період часу, перебуваючи в м.Дрогобичі. Крім того, свідок ОСОБА_12 надав пояснення, що його батько 28.07.2020 та 29.07.2020 користувався автомобілем Фольксваген Джета, а він особисто у вказаний період користувався автомобілем Фольксваген Кадді. При цьому, працівники поліції у своїх показаннях підтвердили рух транспортного засобу Фольксваген Джета у той час, коли вони наближалися до будинку на виклик потерпілої. Органом дізнання встановлено користувача абонентського номера, з яким ОСОБА_6 спілкувався у згаданий вище час, проте, такий залишився не допитаним в якості свідка. Натомість, в оскаржуваній постанові дізнавач вказує на те, що знаходження ОСОБА_6 за місцем проживання його та потерпілої до моменту виникнення конфлікту не має жодного доказово значення, яке впливає чи може вплинути на хід розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Як і не встановлено достовірно дізнавачем місце знаходження ОСОБА_6 безпосередньо після конфлікту, не перевіривши правдивість показань останнього та інших допитаних свідків (як наприклад, перебування такого на автозаправній станції, на якій, очевидно, знаходяться камери відеоспостереження, що водночас дало б змогу встановити автомобіль, на якому переміщався ОСОБА_6 ). Відтак, твердження дізнавача про відсутність будь-якого умислу у діях ОСОБА_6 , на переконання слідчої судді, є передчасними.

Поряд з тим, дізнавач в оскаржуваній постанові стверджує про те, що ОСОБА_6 на обліку як сімейний кривдник не знаходиться, проте, не бере до уваги той факт, що потерпіла неодноразово зверталася із відповідними заявами щодо вчинення останнім відносно неї домашнього насильства, про що викладено у постанові Львівського апеляційного суду від 22.12.2020. І вказане має суттєве значення для повного та об`єктивного розслідування.

Не можна залишити поза увагою і те, що висновками експерта підтверджено наявність у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, а також крововиливу в ділянці грудної клітки зліва в проекції третього ребра попередньо аксилярної лінії, з ознаками забою, які могли виникнути 29.07.2020 дією твердого тупого предмета. При цьому, висновком експерта №449 від 28.10.2020 підтверджуються ті обставини, що тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_5 , могли бути спричинені за обставин, вказаних останньою під час проведення слідчого експерименту 12.10.2020. Проте, дізнавачем не наданої належної оцінки вказаним доказам, а надто, в сукупності з іншими зібраними доказами.

У той же час, варто зазначити, що розслідування у даному кримінального провадженні проведено неефективно, не встановлено та не здобуто усіх необхідних доказів як на доведення вчинення кримінальних правопорушень, так і на спростування викладеного у заявах потерпілої ОСОБА_5 .

Разом з тим, при здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження необхідно перевірити викладені скаржником (потерпілою) обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення у цьому кримінальному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником.

Слід особливу увагу звернути на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, тому прийняття даного рішення можливе після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин провадження та оцінки дізнавачем зібраних та перевірених доказів у їх сукупності.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Під час кримінального провадження дізнавач зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу дізнання, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваних осіб, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що оскаржувана постанова дізнавача підлягає скасуванню. Відтак, скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303 - 307 КПК України, слідча суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Скаргу ОСОБА_5 задоволити.

Скасувати постанову дізнавача СД Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 23.09.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 29.07.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.125, ч.1 ст.384, ст.390-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 14.02.2025.

Слідча суддя ОСОБА_1