Справа № 183/7554/24
№ 1-кп/183/1692/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000797 від 27.06.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Меліоративне Новомосковського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянин України, одружений, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працює в ТОВ «КомСіті» на посаді оператора насосних станцій, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.06.2024 о 08 год.50 хв. водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Megane Scenic» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку вулиці Зіни Білої по вулиці Сучкова міста Новомосковська Дніпропетровської області, діючи необережно, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрози життю та здоров`я громадян, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка перетинала проїзну частину дороги вулиці Сучкова міста Новомосковськ зліва направо за напрямком руху автомобіля по пішохідному переходу.

Своїми діями водій ОСОБА_6 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3.б), 12.4, 12.9.б), 18.1. Правил дорожнього руху України (далі Правил) відповідно до яких:

п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. б): «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 12.4.: У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

п. 12.9. б): Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7;

п. 18.1.: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»;

Порушення п.18.1 Правил водієм ОСОБА_6 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у виді сумісної тупої травми тіла - синці в правій пара орбітальній ділянці та проекції внутрішнього кута лівої орбіти; крововилив в товщі сполучнотканинної оболонки правого ока; ушита забійна рана в проекції зовнішнього кута правої пара орбітальної ділянки з розповсюдженням на вилицю; садна в правій лобно-скроневій ділянці, на верхній губі по центрі, на підборідді по передній та нижній поверхні; синець в правій передвушній ділянці на тлі якого внутрішньошкіряний крововилив припухлість м?яких тканин в правій тім?яно-скроневій ділянці; синці по передньо-зовнішній поверхні правого плечового суглобу, по зовнішній поверхні правого плеча на межі між верхньої та середньою третинами, по зовнішньо-задній поверхні правого ліктьового суглобу, по задньо-внутрішній поверхні лівого ліктьового суглобу, на внутрішній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, по передньо-зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині на 81 см вище від підошвеної поверхні стоп; синець по зовнішньо-задній поверхні правого колінного суглобу на 45 см вище від підошвеної поверхні стоп; садна на передній поверхні правого колінного суглобу, на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу відповідно на 46 та 44 см вище від підошвеної поверхні стоп, на тильній поверхні 1 та 2 пальців лівої стопи; осадження в проекції гребеня правої клубової кістки; крововиливи під м?якими покривними тканинами голови в правій лобно-тім?яно-скроневій ділянці; крововиливи під м?якою мозковою оболонкою на випуклій поверхні обох лобних та лівої потиличної частки, а також на випукло-бічній поверхні правої скронево-потиличної часток, по верхній поверхні обох гемісфер мозочка, на базальній поверхні обох скронево-потиличних часток; крововиливи в речовині головного мозку з ділянкою його забиття на базально-зовнішній поверхні лівої скроневої частки; набряк речовини головного мозку; перелом 3-8 ребер праворуч по середньо-ключичній лінії, без пошкодження пристінкової плеври, крововилив в м?яких тканинах навколо переломів; кишенеподібні відшарування шкіри з підшкірно-жировою клітковиною від фасції м?язів по передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу та по передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу відповідно на 44 та 41 см вище від підошвеної поверхні стоп; крововиливи в товщі м?яких тканин по передньо-зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині, по зовнішній поверхні правого стегна у середньо-нижній третині, по передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу, по передньо-внутрішній поверхні правої гомілки у середній третині, по зовнішній поверхні правої гомілки у нижній третині відповідно на 78, 50, 44, 27 та 17 см вище від підошвеної поверхні стоп, по зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині, по передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, по зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки на межі між верхньою та середньою третинами, на внутрішній поверхні лівої гомілки у нижній третині відповідно на 51, 43, 37, 28 та 14 см вище від підошвеної поверхні стоп.

Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли задовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), можливо в термін та при обставинах вказаних в постанові та медичній документації (27.06.2024 року, пішохід травмований в умовах дорожньо-транспортної події), відносяться до Тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до настання смерті (згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 р.).

Таким чином ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке кваліфікується як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_6 пояснив, що 27.06.2024 р. він їхав на своєму автомобілі близько 09 год. ранку при швидкості десь приблизно до 50 км/год. І побачив, і не побачив двох жінок, які стояли на пішохідному переході. Не побачив із-за стійки свого автомобіля. Одна людина залишилася посередині дороги, а потерпіла почала йти далі та обвинувачений її збив. Обвинувачений вивернув кермо, щоб не збити потерпілу, але все ж таки збив її. Після цього вийшов з автомобіля, підбіг до потерпілої, попрохав людей викликати швидку. Приїхала швидка медична допомога та забрала потерпілу. Обвинувачений рухався по вул. Сучкова в сторону вул. Зіни білої. Обвинувачений рухався на автомобілі марки «Renault Megane Scenic» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Потерпілу звуть ОСОБА_9 . Вона переходила дорогу по пішохідному переходу. Побачив потерпілу на середині дороги, коли вже під`їхав. Не побачив її із-за стійки машини. Після зіткнення потерпіла дихала, але була без свідомості. В неї була кров біля голови, біля ока, на лиці. Зіткнення відбулося передньою частиною автомобіля, більше лівою частиною біля лівої фари. Швидку викликали інші люди на прохання обвинуваченого. Далі потерпіла тиждень пролежала в лікарні, а потім померла. Обвинувачений повністю оплачував лікування потерпілої та ритуальні послуги, поминальний обід, послуги священнослужителя. На місце ДТП приїздили поліцейські яких обвинувачений дочекався та не вживав заходів щоб покинути місце ДТП. Проводився огляд обвинуваченого на стан алкогольного сп`яніння. В результаті огляду сп`яніння н е виявлено. Станом на сьогодні з боку потерпілих матеріальних претензій до нього не має. Щодо вчиненого кається та дуже жалкує.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 ..

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина ОСОБА_6 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, не одружений, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, скоєним з необережності, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки, яке є необхідними та достатніми покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Окрім того, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість отриманих потерпілою тілесних ушкоджень та їх наслідки у виді смерті потерпілої, внаслідок порушення Правил дорожнього руху, які допустив обвинувачений, вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, яке буде справедливим і доцільним, яке відповідає особі винного, тяжкості і обставинам кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України, суд дійшов наступного.

Відповідно положень ч.1 ст.75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, зі змісту ст.75 КК вбачається, що застосування інституту звільнення від відбування покарання допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що, виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу винного та інших обставин справи, виправлення засудженого є можливим без відбування покарання.

Судом враховується суспільна небезпека і характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК відносяться до категорії тяжких злочинів, вчинених з необережності, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, безпосередньо після вчинення злочину надавав матеріальну допомогу потерпілому, про що свідчить заява потерпілого про відсутність будь - яких матеріальних претензій до обвинуваченого. Судом також приймається до уваги наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обтяжуючих обставин.

Отже, за наведених обставин, приймаючи до уваги наслідки протиправних дій обвинуваченого, його поведінку після скоєння ДТП, який, визнав свою вину та розкаявся у скоєному, відшкодував потерпілому завдану ним шкоди, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Арешт, накладений на речові докази у цьому кримінальному провадженні, слід скасувати, оскільки вказані речові докази не підлягають спеціальній конфіскації, а покарання обвинуваченому призначене без конфіскації майна.

Арешт накладався ухвалою від 02.07.2024 р. слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області на транспортний засіб марки «Renault Megane Scenic» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з цим процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Додаткове покарання у виді позбавлення ОСОБА_6 права керувати транспортними засобами виконувати самостійно.

Строк відбування ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 6058,24 грн. (шість тисяч п`ятдесят вісім грн. двадцять чотири коп).

Арешт, накладений ухвалою від 02.07.2024 р. слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області на транспортний засіб марки «Renault Megane Scenic» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 - скасувати.

Речові докази:

-транспортний засіб марки «Renault Megane Scenic» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , - повернути власнику ОСОБА_6 ;

-CD-R диск білого кольору - залишити зберігати в матеріалах судової справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1