Провадження № 11-сс/811/231/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2024 року про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження,

заявника: ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 від 19.11.2024 про закриття кримінального провадження №0000089 від 23.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.357 КК України

Слідчий суддя мотивує своє рішення тим, що зміст та форма процесуального рішення слідчого (постанови про закриття кримінального провадження від 19 листопада 2024 року) відповідає вимогам статті 110 КПК, а офіційне розслідування, враховуючи зміст відомостей про кримінальні правопорушення, які викладені у повідомленні про їх вчинення, проведене ефективно.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою слідчого судді, заявник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження

В обґрунтування причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що проголошення повного тексту оскаржуваної ухвали слідчого судді мало місце в день закінчення строків на її оскарження.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, зо висновки слідчої судді, викладені в оскаржуваній ухвалі, не в повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження №0000089 від 23 лютого 2024 року, належним чином не вмотивовані та не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Вважає, що оскаржена постанова слідчого не відповідає завданням кримінального провадження згідно вимог ст.2 КПК України щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, завданих втратою,не "частини", а абсолютно всіх матеріалів кримінального провадження №0001259 від 01.04.2014 та завданих втратою абсолютно всіх матеріал з інвентаризаційної справи ОКП ЛОР "БТІ та EО" щодо нежитлової будівлі літ. "Б-2" заг. площею 1298,9 кв. м., що знаходиться на АДРЕСА_1 , всередині якої знаходиться приватна власність та земельні ділянки потерпілого ОСОБА_8 згідно досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000020 від 21.11.2012. При цьому слідчий суддя вважає таку втрату «малозначною», яка не становить суспільної небезпеки. Стверджує, що слідчий у постанову вніс завідомо недостовірні відомості щодо допиту ОСОБА_9 , тому мала місце неповнота досудового розслідування та постанова про закриття кримінального провадження є незаконною.

Звертає увагу на те, що слідча суддя невірно вказала наступне: кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.357 КК України (вірно ч.2 ст.365 КК України);

те що слідчий "скерував письмові заперечення на скаргу, в яких зазначив, що постанову від 19 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000089 від 23.02.2024 старшим слідчим винесено відповідно до вимог КПК України за результатами здійснення всебічного та повного досудового розслідування", що не відповідає дійсності, оскільки в запереченнях слідчого ОСОБА_7 (а. с. 25-26) жодних подібних висновків не міститься; в заяві про злочин ОСОБА_10 зазначає що слідчими ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області викрадено або привласнено частину матеріалів кримінального провадження 0001259 від 01.04.2013", що насправді не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_6 повідомляв про вчинення злочину не слідчими Львівського районного управління поліції, які знаходяться на вул. Романчука, 18 у м. Львові, а працівниками відділу поліції № 1, які знаходяться на вул. А. Кучера, 5 у м. Львові, до того ж я повідомляв про втрату всіх, з не частини матеріалів; заяви ОСОБА_6 про факт втрати всіх документів, не вірно названі слідчою суддею "власними спостереженнями, які ґрунтуються на припущеннях", що спростовується висновком прокурора у к/п № 0000020 від 21.11.2012 за клопотанням апелянта від 25.10.2024, оскільки цим прокурором під час вивчення 04.11.2024 матеріалів кримінального провадження було встановлено відсутність всіх матеріалів к/п № 0001259 від 01.04.2013; не вірно вказано, що відбирались пояснення, проводились допити, скеровувались запити та отримувались відповіді щодо частини матеріалів кримінального провадження № 0001259 від 01.04.2013, в той час як до сьогоднішнього дня відсутня не частина, а всі матеріали кримінального провадження № 0001259 від 01.04.2013, а також сьогодні відсутні всі матеріали інвентаризаційної справи ОКП ЛОР "БТІ та ЕО"; невірно вказано, що "при розгляді скарги встановлено, що пояснення ОСОБА_11 , щодо наявності всіх матеріалів кримінального провадження та відсутності їх втрати були предметом звернення ОСОБА_8 до правоохоронних органів за фактом дачі завідомо неправдивих відомостей", оскільки насправді апелянт двічі письмово звертався не до правоохоронних органів, а саме до слідчого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000089 від 23.02.2024, що підтверджується а. с. ЗО і 32, однак такі заяви виявились відсутніми в матеріалах даного кримінального провадження, а слідчий ОСОБА_7 проігнорував мої повідомлення в них про приховування свідком ОСОБА_11 втрати в повному обсязі всіх матеріалів; невірно вказано нібито під час допиту 22.08.2024 я вказав про наявність приєднаних матеріалів кримінального провадження № 0001259 від 01.04.2013, що не відповідає дійсності, оскільки я такого ніколи не заявляв; невірно вказано нібито слідчим ОСОБА_7 отримано відповідь від 23.09.2024 з Львівського районного управління поліції (яке знаходиться на вул. Романчука, 18 у м.Львові), оскільки насправді слідчим ОСОБА_7 було отримано відповідь з відділу поліції № 1 (який знаходиться на вул. А. Кучера, 5 у м. Львові) від слідчої СВ ОСОБА_11 від 18.09.2024 № 26524-2024 (а. с. 11), а в даній відповіді ця свідок повідомила завідомо недостовірні відомості, що слугувало поданню слідчому ОСОБА_7 у к/п № 0000089 від 23,02.2.024 заяви про вчинення злочину службовим підробленням документу.

Звертає увагу на те, що закриваючи кримінальне провадження, слідчий ОСОБА_7 мотивував своє рішення тим, що "досудове розслідування здійснювалось слідчими ВП № 7 ЛРУП № 7 ГУНП у Львівській області у к/п № 0000020 від 21.11.2012 " в той час як насправді воно не закрите та триває до сьогоднішнього дня, невірно стверджував, що «слідчими викрадено або привласнено частину матеріалів кримінального провадження…» та невірно посилався на відповідь з ЛРУП №1 ВП № 1 від 23.09.2024, оскільки відповідь була від слідчої СВ ВП №1 (який знаходиться на вул. А. Кучера.5 у м. Львові, а не на вул. Романчука, 18 у м. Львові) ОСОБА_11 . Стверджує, що слідчим не було вжито всіх заходів, зокрема не проведено перехресного допиту ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_11 з метою встановлення, хто надає завідомо неправдиві свідчення щодо втрати матеріалів або відсутності такої втрати.

Резюмує про те що слідчим зроблено недостатньо обґрунтований та передчасний висновок про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, в той час як слідчим ОСОБА_7 досліджувались 9 місяців і 25 днів у матеріалах кримінального провадження кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 357 КК України, при цьому слідчим ОСОБА_7 не проведено всі необхідні слідчі дії та не допитано всіх осіб, які можуть володіти інформацією щодо обставин даного кримінального провадження, у якому свідки надавали протилежні покази на допитах.

Прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, що відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши апелянта на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши наведені доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Щодо пропуску строків на оскарження ухвали слідчого судді, то колегія суддів, беручи до уваги правову позицію, наведену у висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду (постанова від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18) визнає такі поважними, оскільки підставність поважності пропуску строків на апеляційне оскарження детально викладені у клопотанні ОСОБА_6 про поновлення строків апеляційного оскарження, доводиться матеріалами справи, та приходить до переконання, що такий строк необхідно поновити.

Частинами 1, 2 ст.370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, вказаних вимог закону слідчим суддею при винесенні оскаржуваного рішення не дотримано у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 подав скаргу на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Львові ОСОБА_7 від 19 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження №0000089 від 23 лютого 2024 року.

Апеляційним судом було витребувано матеріалами кримінального провадження №0000089 від 23 лютого 2024 року, та встановлено, що у резолютивній частині постанови про закриття цього кримінального провадження, яку оскаржує ОСОБА_6 зазначено «за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України», у той час як у витягу із єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається кваліфікація кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000089 від 23 лютого 2024 року «ч.2 ст.357 КК України». Отже, колегія судів звертає увагу на згадане і вважає кримінальну кваліфікацію «ч.2 ст.365 КК України», як таку, що зазначена помилково, замість вірної «ч.2 ст.357 КК України».

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положеннями п.4 ч.1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що закриття кримінального провадження є закінченням досудового розслідування та одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Львові ОСОБА_7 здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, №0000089 від 23 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.357 КК України на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2024 року, про зобов`язання внесення відомостей за заявою ОСОБА_6 від 26 січня 2024 року за фактом можливої втрати, викрадення частини матеріалів кримінального провадження №0000020 від 21 листопада 2012 року.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги дійшов до вірного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 .

Так, слідчим суддею належно перевірено припущення ОСОБА_6 щодо викрадення, втрати або привласнення частини матеріалів кримінального провадження №0001259 від 01.04.2013, яке приєднано до матеріалів кримінального провадження №000020 від 21.11.2012 та дано відповідну оцінку тому, що слідчим належно проведено необхідні слідчі дії.

Зокрема допитано як свідків слідчих РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , заявника ОСОБА_6 , у порядку ст. 93 КПК України 23.09.2024 слідчим отримано відповідь з ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області від 23.09.2024 (органу досудового розслідування), де вказано, що факту втрати матеріалів на які вказує ОСОБА_6 не було, службова перевірка за зверненням ОСОБА_6 по факту втрати не проводилась у зв?язку із з відсутністю підтвердження факту втрати кримінального провадження.

З кримінального провадження і постанови про закриття кримінального провадження також вбачається, що слідчий дотримався вимог закону, дослідив обставини кримінального провадження, належним чином оцінив зібрані докази, висновки слідчого про закриття кримінального провадження ґрунтуються на оглянутих в судовому засіданні матеріалах кримінального провадження, а сама постанова слідчого є вмотивованою та її зміст відповідає фактичним обставинам справи.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин, зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин, встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи існують передбачені ст.284 КПК України підстави для його закриття.

Вказаних вимог закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі та дійшов обґрунтованого висновку, що слідчим в ході досудового розслідування в повному обсязі встановлені обставини, які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, а постанова про закриття кримінального провадження виконана в повному обсязі з дотриманням вимог, встановлених чинним законодавством.

Крім цього, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що мало місце внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини їх вчинення, перевірка яких не потребує значного за обсягом досудового розслідування.

З огляду на те, що під час проведення перевірки обставин, на які посилається апелянт, слідчим у відповідності до вимог ч.2 ст.9 КПК України всебічно, повно і неупереджено досліджені всі обставини кримінального провадження, у повному обсязі проведено усі необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що прийняте законне, неупереджене і обґрунтоване рішення про відсутність складу кримінального правопорушення та про закриття кримінального провадження, з чим погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_6 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону, спростував наведені в скарзі мотиви та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий під час досудового розслідування та слідчий суддя при судовому розгляді скарги неповно та невсебічно дослідили матеріали провадження, надали неналежну правову оцінку зазначеним доказам та обставинам, на підставі чого зробили необґрунтований висновок про закриття кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження, оскільки такі зводяться до незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями.

Порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду апеляційної скарги, які б мали наслідком безумовне скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого та слідчого судді.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя в повній мірі ретельно перевірив доводи, які були викладені в скарзі, проаналізував та надав оцінку як повноті перевірки, так і наявності підстав для закриття кримінального провадження та прийняв мотивовану, обґрунтовану та законну ухвалу, підстав до скасування якої, за доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 від 19.11.2024 про закриття кримінального провадження №0000089 від 23.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.357 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4