Справа № 308/2549/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В моє провадження в порядку автоматизованого розподілу надійшла заява слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Заява про самовідвід у справі мотивована тим, що слідчим суддею ОСОБА_3 ухвалою від 17 грудня 2024 року надано дозвіл на проведення обшуку за матеріалами досудового розслідування відомості про яке внесено до внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001192 від 11 грудня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ст.336 КК України, за місцем проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у садовому будинку, який розташований на земельних ділянках призначених для індивідуального садівництва, зареєстрованих під кадастровими номерами :10:014:0065, та :10:014:0029, гаражному приміщенні та інших будівлях і приміщеннях які розташовані на даній території. Зазначає, що як вбачається з матерілів скарги, заявником ОСОБА_4 оскаржується бездіяльність прокурора , щодо невнесення відомостей до ЄРДР на підставі її заяви, щодо проведення незаконного обшуку транспортного засобу, який було проведено під час проведення обшуку на підставі вищевказаної ухвали.

Вказує, що в подальшому нею, як слідчим суддею, розглядалось клопотання про арешт майна, вилученого під час обшуку проведеного на підставі ухвали від 17.12.2024 року та постановлено ухвалу від 28.01.2025 року. Тобто, нею, як слідчим суддею вже досліджувались обставини проведення обшуку, який зокрема є предметом розгляду вказаної скарги.

На підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя ОСОБА_3 в порядку ст.80 КПК України заявила самовідвід.

Сторони кримінального провадження в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду заяви.

За змістом ч. 3 ст. 81 КПК України, участь осіб, які беруть участь у справі, при розгляді заяви про відвід (самовідвід) не є обов`язковою.

Суд, вивчивши матеріали справи в межах заявленого самовідводу, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини 3-5 статті 80 КПК України заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заява про відвід під час досудового розслідування подається одразу ж після встановлення підстав для такого відводу. Відвід повинен бути вмотивованим.

Обставини, які були покладені в основу заяви про самовідвід, повинні бути доведеними. Самовідвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Оскільки кримінальне процесуальне законодавство містить загальні вимоги до вмотивованості відво-ду, суд в оцінці вмотивованості відводу звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Що стосується доводів заявника про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді, суд виходить з наступного.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, навести відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Так Європейським судом з прав людини у п. 66 у рішенні по справі «Мироненко і Мартенкопроти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див.,зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини зауважив, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи єфакти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередже-ності.

У справі «Хаушильд проти Данії» Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення Європейського суду з прав людини у справі Веттштайн проти Швейцарії, п. 43).

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Слідчий суддя ОСОБА_3 вказує, що основними підставами для самовідводу від розгляду скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення є те, що нею як слідчим суддею було розглянуто ряд клопотань, проте ці твердження не відносяться до обставин, що виключають участь слідчого судді у розгляді справи. Розгляд клопотань органів досудового розслідування та скарг на дії та бездіяльність таких органів в одному кримінальному провадженні не є підставою для самовідводу слідчого судді та не свідчать про упередженість судді у розгляді цієї справи.

Дослідивши доводи слідчого судді, суд вважає недоведеним факт наявності підстав передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПК України для задоволення заяви слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід під час розгляду справи № 308/2549/25.

Наведені в заяві обставини про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 є такими, які не викликають сумнів у її неупередженості, а також не містять належних та підтверджених обставин, які б викликали сумнів у її неупередженості та унеможливлювали ухвалення слідчим суддею об`єктивного процесуального рішення у справі.

Будь-які докази на підтвердження фактів, які б свідчили про особисту зацікавленість слідчого судді в розгляді скарги чи його упередженість в матеріалах справи відсутні.

Доводи, викладені у заяві про самовідвід, щодо наявності сумнівів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 в розгляді скарги жодним належним та допустимим доказом не підтверджені.

Підсумовуючи вказане, суд наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи, але вмотивованість заяви про відвід судді (самовідвід) є процесуальним обов`язком, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

Судовим розглядом не встановлено і заявником не доведено наявність підстав передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПК України під час здійснення розгляду вказаної справи, які б слугували підставою для задоволення заяви про самовідвід і які унеможливлювали б винесення ним об`єктивного рішення у ній.

У цьому випадку, на думку заявника, підставою самовідводу є наявність у провадженні передумов, регламентованих п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, однак, останні в ході судового розгляду заяви по суті не були підтвердженні належними та допустимими доказами у розумінні ст. 83 КПК України.

При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Зважаючи на викладене, суд при розгляді заяви слідчого судді про самовідвід не знайшов факт підтвердження наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 , а відтак відсутні правові підстави для задоволення заяви про самовідвід.

Отже, судом не встановлено підстави для самовідводу слідчого судді ОСОБА_3 , передбачені ст. 75 КПК України.

Враховуючи, що обставин, за наявності яких слідчий суддя підлягав би безумовному відводу, при розгляді заяви не встановлено, а тому суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80-82 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення відмовити. Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 24 лютого 2025 року о 08 год. 20 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1