Справа №333/1016/25
Провадження №1-кс/333/589/25
УХВАЛА

Іменем України

12 лютого 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, у режимі відеоконференції, скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню №0000734 від 04.12.2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2025 року ОСОБА_3 звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя зі скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню №0000734 від 04.12.2024 року.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що вказана постанова є незаконною, безпідставною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. Кримінальне провадження №0000734 зареєстроване за його заявою на підставі ухвали слідчого судді. Підставою кримінального провадження став факт фальсифікації співробітником ГВ СБУ ОСОБА_5 протоколів НСРД з метою висунення йому незаконного обвинувачення у скоєнні державної зради за ч.2 ст.111 КК України, внаслідок чого він вже понад два роки перебуває під вартою, йому завдано моральних страждань. Скаржник вважає, що постанова слідчого є необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а також просить зобов`язати слідчого розглянути його заяву і ухвалити рішення згідно з вимогами КПК України.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав.

Представник першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, будучи повідомленим судом своєчасно і належним чином про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі, відмовити в задоволенні скарги, оскільки заява ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди. ОСОБА_3 необґрунтовано вказує про заподіяння йому моральної шкоди, ніяким чином не підтверджуючи вказані доводи і не надаючи копії відповідних документів.

10.02.2025 року до суду надійшли матеріали кримінального провадження №0000734 від 04.12.2024 року для огляду.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду таких скарг, слідчий суддя вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті.

Заслухавши особу, яка подала скаргу, дослідивши скаргу та додані до неї документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з такого.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на виконання ухвали Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20.11.2024 року у справі №331/3983/24 за фактом протиправних дій співробітників УСБУ в Запорізькій області внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000734 від 04.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

16.01.2025 року від ОСОБА_3 до ТУ ДБР у м. Мелітополі надійшла заява вх.№К-75-25 про залучення його у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000734 від 04.12.2024 року, а також про допит його у якості потерпілого.

20.01.2025 року слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 винесено постанову, якою заявнику відмовлено у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні №0000734 від 04.12.2024 року.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Положення статті 55 КПК України визначають поняття потерпілого в кримінальному провадженні, визначають його ознаки, причинно-наслідковий зв`язок виникнення прав та обов`язків в особи на присвоєння такого статусу та обставини за яких в особи виникає таке право.

Отже, поняття потерпілого визначено в КПК України чітко - потерпілий це фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Конституцією України передбачено обов`язок держави утверджувати і забезпечувати права та свободи кожної людини. У зв`язку з цим важливого значення набуває точне й однакове застосування судами норм кримінально-процесуального законодавства, якими визначено права потерпілих від злочинів.

Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 , відмовляючи в задоволені клопотання ОСОБА_3 про залучення його в якості потерпілого, в постанові від 20.01.2025 року про відмову у визнанні потерпілим визначив мотиви за яких ОСОБА_3 на даній стадії досудового розслідування не може з об`єктивних причин бути залучений як потерпілий.Також слідчий вказав, що проведеним досудовим розслідуванням кримінального провадження не встановлено, що ОСОБА_3 завдано моральну шкоду.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.366 КК України кримінальна відповідальність наступає за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, є формальним, тобто таким, який є закінченим з моменту вчинення дій, вказаної у диспозиції статті.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, є встановлений порядок службової діяльності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Тобто, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366 КК України, відносяться до злочинів з формальним складом для наявності об`єктивної сторони якого не є обов`язковим настання суспільно-небезпечних наслідків, зокрема спричинення шкоди.

КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим в разі неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально правової характеристики кримінального правопорушення, у разі відсутності шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву.

На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, встановлюється наявність події та складу кримінального і правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Крім того, аналіз змісту ч. 5 ст. 55 КПК України свідчить про те, що під час досудового розслідування саме слідчий або прокурор повноважні вирішувати питання, пов`язані з визнанням особи потерпілою або відмовою в такому визнанні.

Відповідно до вимог ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Ухвалення слідчим суддею рішення, яким було б зобов`язано слідчого вчинити конкретну дію - допитати особу в якості потерпілої вказувало б на втручання в процесуальні повноваження слідчого, про що зазначено також у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 522/7836/21 від 01.12.2022 року.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя, дійшов висновку, що постанова слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню №0000734 від 04.12.2024 року є вмотивованою, обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.40, 55, 303-304, 306, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню №0000734 від 04.12.2024 року відмовити повністю.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1