ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26629/21

Провадження № 11-кп/820/86/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000205 від 14.05.2021 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, проживаючого в цивільному шлюбі, раніше неодноразово судимого, останній раз - 14.12.2011 року вироком Шевченківського районного суду м. Київ за ст.186 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 31.07.2015 року по відбуттю строку покарання,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, працюючого на посаді - боцмана морського агенства «Ланс», раніше не судимого,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , будучи особами, притягнутими до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, вчинили аналогічний злочин, за наступних обставин.

Так, 14.05.2021 року, в першій половині дня, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , перебуваючи в м. Хмельницький, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою про вчинення крадіжки чужого майна, з метою реалізації свого злочинного умислу, підійшли до багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 . При цьому, згідно попередньої домовленості, ОСОБА_11 залишився на вулиці, спостерігати за навколишньою обстановкою, з метою попередження ОСОБА_12 про сторонніх осіб, у випадку необхідності, засобами мобільного зв`язку, а останній зайшов в під`їзд №5 вказаного житлового будинку, де шляхом підбору ключа проник в квартиру АДРЕСА_4 , в якій проживають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Перебуваючи у приміщенні вищевказаної квартири, ОСОБА_12 , повторно, таємно, викрав майно, належне потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме: з шафи у кімнаті, грошові кошти в сумі 6500 доларів США, що станом на 14.05.2021 за офіційним курсом НБУ становить 179577 грн. 45 коп., банківську картку ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , ключі від автомобіля ЗАЗ «Славута», 800 грн., золотий хрестик, заявленою вагою 1,5 гр., заявленою вартістю 1000 грн за 1 гр., загальною заявленою вартістю 1500 грн., монету з металу жовтого кольору з написом «10 рублей 1900 г…», вартістю 17100 грн., та невстановлену жіночу парфумовану воду, яка матеріальної цінності для потерпілих не становить.

Окрім цього, ОСОБА_12 перебуваючи у вищевказаній квартирі, через нішу в підлозі на балконі, проник у підвальне приміщення вказаної квартири, звідки повторно, таємно викрав належні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 грошові кошти, в сумі 4700 доларів США, що станом на 14.05.2021 за офіційним курсом НБУ становить 129848 грн. 31 коп., які знаходились у банці для консервацій та були передані, останніми на зберігання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Після чого, обвинувачені залишили місце події, спричинивши такими своїми діями потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 198977 грн. 45 коп., а потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на суму 129848 грн. 31 коп. Всього, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 викрали майна потерпілих на загальну суму 328825 грн. 76 коп., що в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто у великих розмірах.

В подальшому, 14.05.2021 року, о 19 год., ОСОБА_12 та ОСОБА_11 були затримані працівниками поліції по вул. Юрія Савіцького, 4, в смт. Летичів, Хмельницького району, Хмельницької області.

Вищевказаними протиправними діями, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло, вчинена у великих розмірах, а ОСОБА_12 , крім того, вчинена повторно.

Вирок суду в частині виправдання ОСОБА_11 за ст.. 263 КК України сторонами не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_12 та захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 подали апеляційну скаргу, в якій прохають змінити вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_12 , а саме виправдати ОСОБА_12 у вчиненні крадіжки коштів у ОСОБА_14 і ОСОБА_13 в сумі 4700 доларів США, та перекваліфікувати діяння ОСОБА_12 з частини четвертої на частину третю ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_12 покарання в мінімальній межі санкції, передбаченої частиною 3 статті 185 КК України, у виді позбавлення волі та звільнити ОСОБА_12 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк.

Вважають, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає зміні з підстав: невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотні порушення кримінального процесуального закону; неповнота судового розгляду; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Апелянти зазначають, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Істотні порушення кримінального процесуального закону - це постановления вироку на підставі доказів, які є недопустимими. Протокол огляду місця події від 14.05.2021 року та фототаблиця до нього є недопустимими доказами. Протокол прийняття заяви від 14.05.2021 року про кримінальне правопорушення не зареєстровано у встановленому законом порядку. Після підпису слідчого ОСОБА_15 у заяві відсутня дата підписання протоколу слідчим. Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 15.05.2021 року та відеозапис до нього є доказами катування, жорстокого, нелюдського поводження та застосування насильства до ОСОБА_12 , порушення права на захист підозрюваного. Висновок експерта про оцінку № 05102021_051001 від 05.10.2021 року не є висновком експерта згідно приписів ст. 101 Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначають про неповноту судового розгляду. Вважають, що відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини, а суд першої інстанції не допитав в якості свідка ОСОБА_16 . Сторона обвинувачення не забезпечила участь свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку апелянтів, суд першої інстанції не зміг перевірити достовірність даних, які викладені в заяві ОСОБА_16 від 18.05.2021 року про видачу речей, в заяві ОСОБА_16 від 18.05.2021 року про згоду на огляд мобільних телефонів, а також в заяві ОСОБА_16 від 18.05.2021 року про видачу монети з металу жовтого кольору, які написані від імені ніби то ОСОБА_16 , та за період з 22.12.2021 року (перше судове засідання) прокурор не вжив заходів для допиту цього свідка в судовому засіданні, що, на думку апелянтів, ця особа або під примусом підписувала ці заяви, або там підписи вчинила інша особа, або внесені до цих заяв відомості не відповідають дійсності.

Крім того, в доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 зазначив, що на даний час набули чинності зміни до законодавства України в частині визначенні розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що вплинуло на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність.

Так, на думку апелянта, зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_12 і ОСОБА_11 вчинили 14.05.2021 року. Згідно вироку суду діяння ОСОБА_12 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб повторно, поєднана з проникнення у житло, вчинена у великому розміру

Зазначає, що згідно обвинувального акту та вироку суду розмір майнової шкоди становить 328825 грн. 76 коп. Сторона обвинувачення визначала розмір матеріальної (майнової) шкоди у великому розмірі наступним чином: 328825 грн. 76 коп. (майнова шкода) / (2270 грн. / 2) (податкова соціальна пільга) 286,714 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Враховуючи, що Закон N 3886-ІХ поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, оскільки поліпшують становище особи, розмір матеріальної (майнової) шкоди визначається наступним чином: 328825 грн. 76 коп. (майнова шкода) / 2270 грн. (розмір майнової шкоди, з якого настає кримінальна відповідальність) = 144,857 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Тобто, на думку апелянта, розмір матеріальної (майнової) шкоди потерпілим не перевищує суму, яка в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, а тому не є великим розміром, що тягне за собою перекваліфікацію дій ОСОБА_12 з ч. 4 на ч. 3 ст. 185 КК України.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , також подав апеляційну скаргу, в якій прохає вирок Хмельницького міськрайонного суду від 15.04.2023 року змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_11 в частині викрадення майна із житла потерпілих із злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на ч. 3 ст.185 КК України та застосувати до ОСОБА_11 положення ст.ст. 69, 69-1 КК України, призначивши йому покарання за відповідною нормою кримінального закону менше 3 років позбавлення волі та звільнити від покарання у зв`язку із його повним відбуттям, звільнивши з-під варти в залі суду після проголошення судового рішення.

Вважає, що вирок є незаконним і необґрунтованим, тому підлягає зміні із таких підстав.

Зазначає, що суд неправильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 185 КК України. Так, на думку апелянта, у вироку зазначається, що знаходячись у житлі потерпілих, обвинувачений ОСОБА_12 через нішу в підлозі на балконі проник у підвальне приміщення вказаної квартири, звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_13 та ОСОБА_17 грошові кошти гроші в сумі 4700 доларів СЩА, що станом на 14.05.2021 року за офіційним курсом НБУ становить 129848 грн. 31 коп., які знаходились у банці для консервацій та були передані, останніми на зберігання ОСОБА_18 та ОСОБА_8 . Між тим, зазначає апелянт, що такий поставлений у вину епізод не знайшов свого підтвердження належними та допустимими, об`єктивно встановленими доказами. На думку апелянта, за цим епізодом обвинувачення побудоване на суперечливих, не послідовних, таких, що спростовуються іншими об`єктивними даними, показаннями потерпілих, свідків, даними процесуальних дій, тому винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 за цим епізодом поза розумним сумнівом не доведена, в цьому, на думку апелянта, полягає неправильне застосування судом кримінального закону.

Крім того, апелянт зазначає, що суд належно не мотивував своє рішення про судові витрати, зазначив лише у загальному, що документально підтверджені процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експертів, в загальній сумі 2059 грн. 72 коп. на користь держави.

Також, зазначає апелянт, що призначаючи покарання, суд безпідставно належним чином не взяв до уваги сукупність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , хоча у вироку їх зазначив.

З цих підстав, апелянт стверджує, що суд в порушення положень п.15 ч. 1 ст.7, ст. 22 КПК України допустив невідповідність своїх висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 409, ст.ст. 410-413 КПК України є підставами для зміни судового рішення.

Крім того, в своїх доповнення до апеляційної скарги захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , прохає змінити вирок Хмельницького міськрайонного суду від 15.04.2023 року, перекваліфікувати дії ОСОБА_11 в частині викрадення майна із житла потерпілих із злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на ч. 3 ст. 185 КК України, застосувати до ОСОБА_11 положення ст.ст. 69, 69-1 КК України, призначивши йому покарання за відповідною нормою кримінального закону менше 3 років позбавлення волі та звільнити від покарання у зв`язку із його повним відбуттям. 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (далі Закон № 3886-ІХ), яким внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), оскільки, на переконання апелянта, розмір матеріальної (майнової) шкоди потерпілим не перевищує суму, яка в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, а тому не є великим розміром, що тягне за собою перекваліфікацію дій ОСОБА_11 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідача, захисників та обвинувачених, які прохали задовольнити апеляційні скарги, прокурора та потерпілих, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони задоволенню не підлягають, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Від потерпілих будь-яких заяв та клопотань не надходило.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд не допустив цих порушень кримінального процесуального закону.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд першої інстанції зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. Суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України. Доводи апеляційних скарг, не викликають сумнівів у правильності судового рішення, й спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , кожен окремо, свою вину у пред`явленому обвинуваченні в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції визнали частково, а саме, у вчиненні, за вищевикладених обставин, за попередньою змовою, з проникненням у житло, крадіжки майна потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме: грошових коштів в сумі 6500 доларів США, 800 гривень, золотого хрестика, вартістю 1500 грн., монети з металу жовтого кольору з написом «10 рублей 1900 г…», вартістю 17100 грн., тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Викрадення грошових коштів в сумі 4700 доларів США, належних потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які зберігались в квартирі потерпілих подружжя ОСОБА_19 , як і інших речей, заперечували.

При цьому, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , кожен окремо, показали, що 14 травня 2021 року, вранці вони приїхали в м. Хмельницький, з метою придбання автомобіля у знайомого ОСОБА_12 , який працює на базарі. Знайомого ОСОБА_12 - продавця автомобіля, вони не знайшли, лише дізнались, що останній буде на базарі після обіду. Разом з тим, приблизно о півдні, перебуваючи поруч будинку, де проживають потерпілі ОСОБА_19 за вищевказаною адресою, ОСОБА_12 попросив ОСОБА_11 зачекати його, а у випадку появи сторонніх осіб попередити по телефону. Рішення про вчинення крадіжки у них виникло спонтанно. Після крадіжки, вони повернулись на квартиру до знайомої ОСОБА_12 , яка проживає в м. Хмельницький, де знаходились декілька годин, після чого приблизно о 17 год. виїхали на рейсовому автобусі з м. Хмельницький в м. Одесу. По дорозі, на зупинці автостанція смт. Летичів, приблизно о 18 год. їх затримали працівники поліції. Після затримання, їх тривалий час утримували в кайданках в приміщенні автовокзалу до прибуття слідчо-оперативної групи.

Крім того, ОСОБА_12 пояснив, що зайшовши до під`їзду будинку, він, переконавшись у відсутності власників квартири, за допомогою цвяха відкрив вхідні двері до квартири потерпілих ОСОБА_19 та проник в середину. Перебуваючи в квартирі, він викрав з кишені куртки, що знаходилась в шафі в кімнаті 6500 доларів США, а з коробочки, яка також знаходилась в кишені, золотий хрестик та золоту монету «10 рублей». Також він викрав з квартири 800 гривень, які знаходились на полиці. Під час перебування в квартирі потерпілих, він в підвальне приміщення не спускався, грошових коштів в сумі 4700 доларів США з підвального приміщення не викрадав. Перебуваючи, затриманим в приміщенні автовокзалу в смт. Летичів, він кинув на підлогу та заховав під камерами схову викрадені на квартирі у Томусяків золотий хрестик та золоту монету, які пізніше попросив забрати знайомого ОСОБА_16 . Також, після затримання, працівники поліції викрали у нього 4000 доларів США, з тих 6500 доларів США, які він викрав на квартирі у ОСОБА_19 , а також підкинули в його сумку карточки, парфуми та ключі від автомобіля.

В свою чергу, ОСОБА_11 також показав, що за декілька днів до поїздки в м. Хмельницький він отримав кредит в сумі 70000 грн., з яких 50000 грн. обміняв на 2000 доларів США, які зберігав при собі та які під час обшуку, після затримання, в смт. Летичів у нього виявили та вилучили працівники поліції. Коли, повертаючись з базару, поруч будинку потерпілих, ОСОБА_12 попросив його зачекати, а при необхідності попередити по телефону, то він зрозумів наміри останнього вчинити крадіжку, але проявив малодушність та погодився.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченими, винуватість останніх у пред`явленому обвинуваченні повністю підтверджується представленими суду та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- показаннями потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про те, що 14.05.2021 року, приблизно в післяобідню пору, коли вони перебували поза межами м. Хмельницький, то дізнавшись по телефону від працівників поліції про підозру вчинення крадіжки у під`їзді будинку, де знаходиться їх квартира, приблизно о 17 год. того ж дня повернулись за місцем проживання: АДРЕСА_5 . При цьому, виявили, що двері в їх квартиру були зачинені, а в квартирі очевидних слідів проникнення не було. Разом з тим, під час перевірки місць зберігання грошових коштів та цінних речей, вони виявили зникнення з кишені куртки, яка знаходилась в шафі, в кімнаті грошових коштів в сумі 6500 доларів США, а також золотого хрестика та золотої монети «10 рублей» з кишені жакета, який знаходився під вказаною курткою, банківської картки, ключів від автомобіля, жіночої парфумованої води та 800 грн., які знаходились на полиці. У зв`язку з цим подали заяву в правоохоронні органи про вчинення крадіжки. Під час огляду місця події, тобто їх квартири слідчо-оперативною групою, вони повідомили слідчого про зберігання в підвальному приміщенні, вхід до якого знаходиться через нішу на балконі, в скляній банці, яка знаходиться в пакеті, грошових коштів в сумі 4700 доларів США, які належать сім`ї їх доньки ОСОБА_14 та які остання передала їм на зберігання, оскільки раніше вже була потерпілою від крадіжки. При цьому, експерт, який спустився в підвал, дістав в пакеті скляну банку, в якій вони зберігали вказані грошові кошти, однак таких коштів в банці не виявилось;

- показаннями потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , про те, що 14.05.2021 року, приблизно о 18 год., дізнавшись від батька - ОСОБА_7 про крадіжку, приблизно за 30 хв. прибули за місцем проживання батьків: АДРЕСА_5 . Вони дізнались, що з квартири ОСОБА_19 вчинено крадіжку та викрадено належні останнім грошові кошти, яка сума не відомо, золоті вироби, банківську картку, а також належні їм - ОСОБА_20 4700 доларів США, які вони передали Томусякам на зберігання, оскільки в їх квартирі раніше в 2017 році, була крадіжка.

Крім того, потерпіла ОСОБА_14 повідомила, що гроші в сумі 4700 доларів США, які вона з чоловіком передала своїм батькам на зберігання, знаходились в скляній банці в погребі. Номера купюр доларів США, які вона передавала на зберігання матері ОСОБА_8 , вона записувала в розписці, один екземпляр якої зберігався в матері, а інший в неї.

Також, вина обвинувачених підтверджується:

- показаннями свідка ОСОБА_21 , з яких слідує, що 14.05.2021 року у вечірню пору, він у складі слідчо-оперативної групи, в якості спеціаліста приймав участь в огляді місця події по факту крадіжки, яке проводив слідчий ОСОБА_15 , а саме приміщення квартири потерпілих ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_5 . В слідчій дії приймали участь також потерпілі - власники квартири, подружжя ОСОБА_19 та двоє понятих. Пізніше до квартири прибули подружжя ОСОБА_20 . Як він пам`ятає місцями викрадення, були шафа та підвальне приміщення на балконі. Щодо викраденого майна потерпілі вказували про гроші, загальна сума приблизно 10000 доларів США та золоті прикраси. За повідомленням потерпілого ОСОБА_7 він спускався в підвальне приміщення на балконі, звідки дістав в пакеті та передав потерпілому скляну банку, де зі слів останнього зберігались долари США. Однак, грошових коштів в такій банці виявлено не було;

- показаннями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , про те, що дійсно 14.05.2021 року, у вечірню пору, вони в якості понятих приймали участь у проведенні огляду місця події, а саме квартири сусідів - подружжя ОСОБА_19 , АДРЕСА_6 , по факту вчинення крадіжки та засвідчили в протоколі огляду його достовірність своїми підписами;

- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що дійсно 14.05.2021 року, в вечірню пору він у складі слідчо-оперативної групи, в якості слідчого, виїздив за викликом по факту крадіжки; при цьому приймав заяву про вчинення кримінального правопорушення від потерпілого ОСОБА_7 , а також проводив огляд місця події, а саме квартири АДРЕСА_6 , про що склав відповідний протокол, достовірність даних якого підтверджує. У проведені слідчої дії, крім нього, також приймали участь: двоє понятих, в якості спеціаліста - ОСОБА_21 та подружжя потерпілих ОСОБА_19 . Наскільки він пам`ятає, то потерпілі заявляли про викрадення з їх квартири двох сум грошей. Одна з таких сум була викрадена з шафи в кімнаті та належить їм, а інша сума, яка належить їх дітям, зберігалась в підвалі на балконі в скляній банці. Відомості про вказане кримінальне правопорушення в ЄРДР згідно початкової заяви ОСОБА_7 про викрадення належних йому грошових коштів та ювелірних виробів вносив не він. Після прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинення крадіжки він доповів в управління поліції по телефону, після чого приступив до огляду місця події. ОСОБА_7 додатково повідомив про викрадення ще і грошових коштів дітей, які були їм з дружиною передані на зберігання та знаходились у скляній банці в підвалі на балконі. У зв`язку з цим було доповнено його заяву про вчинення кримінального правопорушення та оглянуто таке підвальне приміщення. Щодо відсутності підпису потерпілого ОСОБА_7 у протоколі огляду місця події, на участі якого у проведенні слідчої дії, він наполягає, зазначив, що таке могло статись через погіршення самопочуття потерпілого, якому надавали допомогу Отже, показання потерпілих та свідків узгоджується між собою, не спростовують процесуальну якість складеного протоколу огляду місця події, той факт, що в підвал спускався саме спеціаліст, який і достав пусту скляну банку також не впливає на правову оцінку цього доказу судом. Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Крім того, винуватість обвинувачених підтверджується:

- відомостями з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.05.2021 року щодо заяви ОСОБА_7 в правоохоронні органи про прийняття мір до невідомих осіб, які в період часу з 07 год. по 17 год. 14.05.2021 року, проникли до його квартири АДРЕСА_6 , звідки викрали 6500 доларів США, 800 грн., золотий хрестик та золоту монету «10» 10 гр., а також 4700 доларів США, які зберігались в підвальному приміщенні (недоліки в оформленні заяви не впливають на сутність самої заяви);

- даними протоколу огляду місця події, з ілюстративною таблицею, від 14.05.2021 року (слідча дія розпочата о 18 год., завершена о 19 год. 20 хв.) з дозволу потерпілого, якими підтверджується місце вчинення кримінального правопорушення, а саме приміщення квартири АДРЕСА_6 , де в ході огляду, в присутності володільця ОСОБА_7 виявлено непорушність зовнішньої обстановки та вилучено циліндричний механізм замка вхідних дверей;

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.05.2021 року, та відеозапису обшуку затриманого, з яких слідує, що 14.05.2021 року, о 19 год., в приміщенні автостанції смт. Летичів, Хмельницького району, що по вул. Юрія Савіцького, 4 , заступником начальника СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області - ОСОБА_24 , в присутності захисника - ОСОБА_9 , було затримано - ОСОБА_12 , за підозрою у вчиненні 14.05.2021 року, в період часу з 12 год. до 18 год., таємного викрадення грошових коштів в сумі 6500 доларів США та ювелірних виробів з квартири АДРЕСА_6 , яка належить потерпілому ОСОБА_7 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. В ході обшуку під час затримання у ОСОБА_12 виявлено та вилучено, серед іншого: грошові кошти в сумі 2210 доларів США, 1076 грн. та 22 грн., одноразові рукавички, туалетну воду марки «VENTURE», викрутки, металеві заготовки під ключ, електронні ключі від домофона. Згідно зауважень затриманого ОСОБА_12 зазначено, що під час затримання йому одягнули кайданки, а його рюкзак та барсетку вилучили. Через декілька годин рюкзак та барсетку повернули. При цьому, з барсетки зникли грошові кошти в сумі 4000 доларів США та 3500 грн., а в рюкзаку виявились чужі речі;

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.05.2021 року, з відеозаписами такої слідчої дії на двох лазерних дисках, з яких слідує, що 14.05.2021 року, о 19 год., в приміщенні автовокзалу в смт. Летичів, Хмельницького району, що по вул. Юрія Савіцького, 4, слідчим ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області - ОСОБА_25 , в присутності захисника - ОСОБА_10 , було затримано - ОСОБА_11 , за підозрою у вчиненні 14.05.2021 року, в період часу з 12 год. до 18 год., таємного викрадення грошових коштів в сумі 6500 доларів США та ювелірних виробів з квартири АДРЕСА_6 , яка належить потерпілому ОСОБА_7 . В ході обшуку під час затримання у ОСОБА_11 виявлено та вилучено, серед іншого: грошові кошти - 20 купюр номіналом по 100 доларів США, в загальній сумі 2000 доларів США; грошові кошти в гривнях: 1 купюра номіналом 200 грн., 1 купюра номіналом 100 грн., 2 купюри номіналом по 50 грн., 2 купюри номіналом по 20 грн., 1 купюра номіналом 5 грн., 3 купюри номіналом по 1 грн. Згідно зауважень затриманого ОСОБА_11 зазначено, що в ході обшуку до його сумки помістили речі, які йому не належать, а саме: картку «Приватбанку», металеву обручку, сумку чорного кольору, флешкарту чорного кольору;

- відомостями з протоколу огляду від 27.05.2021 року, про огляд виявлених та вилучених під час обшуку у обвинувачених речей;

- даними протоколів про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 21.05.2021 року, візуального спостереження відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_11 №№4096т/121/14, 4097т/121/14 з відезаписом на DVD-R диску №463т, з яких слідує, що 14.05.2021 року, о 10 год. ОСОБА_12 та ОСОБА_11 зайшли до магазину виготовлення ключів. Далі, о 10 год. 45 хв. ОСОБА_12 зайшов в 5-під`їзд буд.25, що по вул. Проскурівського Підпілля. При цьому, ОСОБА_11 залишився на перехресті, спостерігаючи за вікнами та під`їздом будинку, одночасно розмовляючи по телефону. В 12 год. 05 хв. ОСОБА_12 вийшов з вищезазначеного під`їзду та підійшов до ОСОБА_11 , після чого вони разом попрямували по вулиці Грушевського. О 12 год. 20 хв. на перехресті вулиць Прибузька-Свободи, в ході розмови ОСОБА_12 дістав з кишені та показав ОСОБА_11 невідому річ, після чого знову поклав цю річ в свою кишеню. О 12 год. 45 хв. ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на таксі приїхали до буд. АДРЕСА_8 та зайшли в будинок. О 16 год. вони разом вийшли з будинку та на таксі поїхали на автостанцію №1, де о 16 год. 13 хв. підійшли до каси, після чого сіли в автобус.;

- відомостями з протоколу огляду документів (предметів) від 18.05.2021 року з фототаблицею, з яких слідує, що слідчим було оглянуто два мобільних телефони, а саме: смартфон «Vivo» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 з номерами телефонів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та Nokia, чорного кольору, imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 , без сім-карт, добровільно надані свідком ОСОБА_16 , згідно відповідної заяви останнього від 18.05.2021 року. При цьому встановлено, що в галереї телефону «Vivo» наявні фотознімки монети з металу жовтого кольору з написом «Николай 10 рублей» та зламаний хрестик з металу жовтого кольору розміщений на руці;

- згідно заяви ОСОБА_16 від 18.05.2021 року, останній добровільно видав працівникам поліції для огляду, вилучення, проведення експертиз та повернення власнику монети з металу жовтого кольору з маркуванням «10 рублей 1900 г. В.Н. Николай II -император» та металевий тримач під заготовку ключа;

- відомостями з протоколу огляду документів (предметів) від 18.05.2021 року з фототаблицею, з яких слідує, що слідчим було оглянуто добровільно видані ОСОБА_16 вищевказані речі. При цьому встановлено, що монета з металу жовтого кольору містить зображення чоловічого обличчя в профіль з лівого боку. По периметру монети напис « ОСОБА_26 император и самодержец». Із зворотньої сторони зображення двоглавого орла і напис «10 рублей 1900 г.». По ребру монети наявний напис «Чистого золота /золотник 7824 /.

В ході дослідження судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_12 підтвердив, що саме вказану монету він таємно викрав з квартири потерпілих ОСОБА_19 . В свою чергу, потерпілий ОСОБА_7 підтвердив належність йому вищевказаної золотої монети, яка йому дісталась у спадок та яку з його квартири було викрадено 14.05.2021 року.

Факт того, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 заздалегідь планували вчинити в м. Хмельницькому протиправні дії, підтверджується змістом протоколу про результати негласних слідчих (розшукових) дій №4639т/1211/14 від 08.06.2021 року, а саме розмови ОСОБА_12 зі своєю знайомою, яка проживає в м. Хмельницький.

Суд правильно зазначив також, що причетність ОСОБА_12 та ОСОБА_11 до вчинення крадіжки майна потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 за вищевикладених обставин підтверджується відомостями з протоколу про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій №4636т/121/14 від 08.06.2021 року.

Отже, законність здобуття органом досудового розслідування доказів, які містяться у вищезазначених протоколах про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій підтверджена представленими суду відповідними документами: - клопотанням прокурора від 11.08.2021 року про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні згідно ЄРДР №0000205 від 14.05.2021 року матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій з додатками, які отримані у кримінальному провадженні №0003128 від 16.10.2020 року та ухвалою слідчого судді Хмельницького апеляційного суду від 13.08.2021 року про дозвіл на таке використання; клопотаннями слідчого, погодженими прокурором від 01.04.2021 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме спостереження за особою, аудіо-, відеоконтроль особи, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних систем, установлення радіоелектронного засобу, відповідно, відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 у кримінальному провадженні №0003128 від 16.10.2020 року і трьох ухвал слідчого судді Хмельницького апеляційного суду від 06.04.2021 року про дозвіл на проведення таких заходів.

Вартість монети з металу жовтого кольору з написом «10 рублей 1900г.» в сумі 17100 грн. та хрестика, ніким з учасників судового розгляду не оспорювалась, визнавалась обвинуваченими та вартість монети підтверджується висновком спеціаліста про оцінку №05102021_051001.

Сторона захисту погодилась в судовому засіданні з оцінкою викраденої монети та хрестика. Вартість парфумованої жіночої води не інкримінувалась обвинуваченим.

Крім того, колегія суддів зауважує, що у цій справі сторона захисту не залучила експерта, у порядку, передбаченому статтею 243 КПК України для проведення необхідної, на її погляд експертизи, з метою отримання та подання суду висновку експерта ( частина 3 статті 93, частина 2 статті 101 КПК України).

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог статтей 10, 22 КПК України та створив необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Крім того, 25 жовтня 2024 року набрав чинності закон № 4009-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та кримінального процесуального кодексів України щодо оптимізації діяльності спеціалістів у кримінальному провадженні». Відповідно до нього довідки та «інші документи» спеціалістів стануть доказами у кримінальних справах.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Суд першої інстанції не взяв до уваги показання потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_14 щодо обставин і часу складання поданої ними суду розписки про передачу грошових коштів на зберігання, в якій зазначені серії та номери купюр доларів США, частина з яких збіглася з номерами купюр, вилучених під час обшуку у ОСОБА_11 . Враховуючи об`єктивну неможливість перевірки обставин створення цієї розписки експертним шляхом, суд, керуючись положеннями ст. 63 Конституції України та ст. 17 КПК України протлумачив сумніви на користь обвинувачених і не врахівав зазначену розписку як доказ їхньої вини. Між тим, апелянти вважали, що суд послався на цю розписку як доказ.

Однак, суд першої інстанції правильно зазначив, що це не спростовує висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у викраденні за вищевикладених обставин, з квартири потерпілих ОСОБА_19 4700 доларів США, належних потерпілим ОСОБА_20 , які були передані на зберігання. Вказані обставини підтверджуються послідовними показаннями потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_29 та ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_21 щодо обставин проведення огляду місця події та відповідних заяв потерпілих під час проведення слідчої дії, даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.05.2021 року, протоколу огляду місця події з ілюстративною таблицею від 14.05.2021 року, які узгоджуються як між собою так і з іншими доказами, з чим погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 , щодо відсутності у матеріалах справи відомостей про проведення негласних слідчих (розшукових) дій (НСРД) стосовно ОСОБА_11 відповідно до вимог закону є необґрунтованими та не спростовують належність і допустимість зібраних доказів.

Відповідно до положень ст. 246 КПК України, проведення НСРД здійснюється виключно на підставі ухвали слідчого судді, за винятком випадків, визначених ч. 2 ст. 250 КПК України, коли негласні слідчі (розшукові) дії можуть бути розпочаті без такої ухвали з подальшим отриманням дозволу суду.

Матеріали кримінального провадження містять відомості, які підтверджують законність проведення відповідних процесуальних дій. Зокрема, наявні докази вказують на те, що отримані в результаті НСРД дані були здобуті у спосіб, передбачений КПК України, та не є "плодом отруєного дерева".

Таким чином, твердження захисту про відсутність належного процесуального оформлення НСРД є безпідставними, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_11 поза розумним сумнівом ґрунтуються на сукупності належних і допустимих доказів, отриманих відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Стороною обвинувачення долучено до матеріалів досудового розслідування відносно обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ухвалу слідчого судді Хмельницького апеляційного суду від 13 серпня 2021 року, якою надано дозвіл на використання результатів НСРД з іншого кримінально провадження від 16.10.2020, під час проведення яких були виявлені ознаки кримінального правопорушення, яке розслідується в цьому кримінальному провадженні від 14.05.2021, що свідчить про дотримання органом досудового розслідування норм права, передбачених ч. 1 ст.257, ч. 2 ст. 290 КПК України у їх взаємозв`язку зі ст. 86 КПК України.

Отже, посилання апелянта про те, що відсутня ухвала слідчого судді про проведення НСРД відносно ОСОБА_11 не заслуговують на увагу.

Таким чином, аргументи апелянтів щодо недоведеності вини обвинувачених у викраденні 4700 доларів США, що належали потерпілим ОСОБА_20 , із посиланням на відсутність у них будь-якої зацікавленості в зменшенні суми викрадених коштів, з огляду на їхнє зізнання у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони явно мотивовані прагненням пом`якшити відповідальність за фактично скоєне шляхом перекваліфікації інкримінованого діяння на менш тяжкий злочин.

Крім того, суд першої інстанції, в своєму рішенні правильно зазначив, що і заяви обвинувачених про суттєву різницю сум доларів США інкримінованих їм, як викрадені в розмірі 11200 доларів США та вилучених у обвинувачених при затриманні, відповідно у ОСОБА_12 2210 доларів США та 2000 доларів США у ОСОБА_11 та заяви ОСОБА_12 про викрадення у нього працівниками поліції під час затримання 4000 доларів США, не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції. Оскільки, як слідує з даних вищевказаних протоколів НСРД №№4096т/121/14, 4097т/121/14, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 після вчинення крадіжки, тривалий час перебували поза візуальним контролем працівників поліції, відтак мали можливість розпорядитись частиною викраденого майна. Більше того, про відповідні можливості свідчить і поведінка ОСОБА_12 , який вже будучи затриманим, в приміщенні автовокзалу смт. Летичів, спромігся приховано від працівників поліції, розпорядитись викраденим золотим хрестиком та золотою монетою, заховавши їх під камеру схову. Про наявність у ОСОБА_12 відповідних навиків, вбачається і зі змісту протоколу НСРД №4636т/121/14 від 08.06.2021 року, з чим також погоджується і колегія суддів. Вказані висновки суду є правильними і спростовують доводи апелянтів.

Щодо заяви ОСОБА_12 про викрадення у нього працівниками поліції під час затримання 4000 доларів США, застосування незаконних методів при затриманні, підробки розписки про передачу на зберігання грошових коштів, суд першої інстанції також зазначив, що згідно повідомлення слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованому у м. Хмельницький - ОСОБА_30 від 10.10.2023 року, його ж постановою від 16.09.2021 року кримінальне провадження згідно ЄРДР №0000111 від 23.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, відомості про яке вносились за заявою захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 від 19.05.2021 року - закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Також, закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України постановою слідчого ОСОБА_30 від 20.06.2023 року кримінальне провадження згідно ЄРДР №0000236 від 09.09.2022 року, відомості про яке були внесені за заявою захисника ОСОБА_9 від 27.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366 КК України, щодо службового підроблення окремих документів у кримінальному провадженні №0000205.

Суд першої інстанції правильно розцінив таким, що не підтверджує показань ОСОБА_11 про отримання ним на передодні поїздки до м. Хмельницький 14.05.2021 року кредиту в розмірі 70000 грн., представленого суду стороною захисту, заповненого бланку договору №162641-КС-009 про надання кредиту від 28.04.2021 року. Оскільки, сам по собі договір не свідчить про факт отримання кредитних коштів позичальником, а крім того такий договір не містить відомостей про його підпис уповноваженою особою кредитодавця. Більше того, показання ОСОБА_11 про отримання ним кредиту спростовуються відомостями з протоколу НСРД №4641т/121/14 від 08.06.2021 року, в частині його розмови з ОСОБА_12 11.05.2021 року, коли він повідомляє останнього, що йому відмовили в отриманні кредиту.

Отже, аналізуючи наведені докази, суд першої інстанції правильно визнав їх належними, допустимими та достовірними, а в сукупності - достатніми для беззаперечного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у пред`явленому обвинуваченні. Зокрема, у вчиненні за зазначених обставин злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме - таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого з проникненням у житло, у великих розмірах. Крім того, щодо ОСОБА_12 цей злочин також було вчинено повторно.

Посилання апелянтів щодо недопустимих доказів та неповноту судового слідства, на думку колегії суддів, є необґрунтованими з наступних підстав.

Огляд місця події від 14.05.2021 року та фототаблиця, складена за його результатами, є допустимими доказами, оскільки вони отримані в межах процесуальних норм, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України. Відповідно до ст. 233, 237 КПК України, проведення огляду місця події уповноваженими особами без порушення конституційних прав осіб не може розцінюватися як незаконне отримання доказів.

Відтак, відомості, зафіксовані в протоколі огляду місця події та підтверджені фототаблицею, підлягають оцінці судом на загальних підставах відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_12 щодо відсутності реєстрації протоколу прийняття заяви у встановленому законом порядку не можуть бути підставою для визнання отриманих доказів недопустимими, оскільки така обставина не свідчить про порушення норм кримінального процесуального законодавства, яке тягне за собою нікчемність відповідного доказу.

Відповідно до положень ст. 214 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) після отримання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення. Однак недотримання формальних вимог щодо реєстрації протоколу прийняття заяви не є підставою для визнання доказів недопустимими, якщо такі докази були отримані у законний спосіб та відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності, визначеним ст. 86-89 КПК України.

Крім того, відсутність реєстрації заяви у відповідному журналі або її неправильне оформлення не впливає на дійсність подальших процесуальних дій, якщо вони здійснені у відповідності до норм КПК. Відтак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 15.05.2021 року та відеозапис до нього є доказами катування, жорстокого, нелюдського поводження та застосування насильства до ОСОБА_12 , а також порушення його права на захист, є необґрунтованими та не підтверджуються об`єктивними даними.

У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази (медичні висновки, показання незалежних свідків, які б свідчили про катування чи жорстоке поводження з ОСОБА_12 під час його затримання.

Протокол затримання складено відповідно до вимог ст. 208, 209 КПК України, що підтверджується його змістом, підписами учасників процесу та наявністю відеозапису, здійсненого у порядку ст. 107 КПК України, що виключає можливість застосування до підозрюваного фізичного або психологічного тиску.

Відеозапис, доданий до матеріалів справи, є прямим доказом дотримання правоохоронними органами процесуальних норм при затриманні ОСОБА_12 та не містить жодних даних про застосування до нього насильства або порушення його прав.

Встановлена відсутність порушення права на захист. При затриманні ОСОБА_12 та ОСОБА_11 були присутні їх захисники. Апелянти не зазначили, так в чому полягало порушення права на захист при затриманні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки: відсутні докази катування, жорстокого поводження або застосування насильства до ОСОБА_12 ; протокол затримання та відеозапис складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства; право ОСОБА_12 на захист не було порушене, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, суд має дискреційне право визначати обсяг допиту свідків, виходячи з принципу диспозитивності доказування. Недопит свідка ОСОБА_16 не свідчить про неповноту судового розгляду, оскільки з аналізу матеріалів справи випливає, що його свідчення не мали суттєвого доказового значення для встановлення ключових обставин справи. Суд, керуючись принципами оцінки доказів, встановив, що всі необхідні докази, що підтверджують фактичні обставини справи, були отримані в межах вимог кримінального процесуального законодавства, а тому відсутність допиту зазначеного свідка не порушує права сторін на справедливий судовий розгляд. Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неповноти судового розгляду у зв`язку з недопитом свідка ОСОБА_16 є необґрунтованими.

Апелянти не погоджуються з кваліфікацією їх дій за ч. 4 ст. 185 КК України, вважаючи, що дії ОСОБА_12 та ОСОБА_11 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України.

Проте, такі доводи апелянтів, на переконання колегії суддів, є безпідставними.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ про внесення змін до КУпАП, який змінює правила кваліфікації та призначення покарання за дрібну крадіжку.

З цього часу кримінальна відповідальність за ст.. 185 КК України може настати лише якщо розмір викраденого перевищує 2 нмдг.

Частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України визначено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн, а 50 відсотків від його розміру становило 1135 грн.

Отже, на момент вчинення ОСОБА_12 та ОСОБА_11 злочину, великий розмір становив 283750 грн і більше (1135 х 250 = 283750).

Крадіжка вважається вчиненою у великих розмірах у разі, якщо сума викраденого в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається із досліджених судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_12 та ОСОБА_11 потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 198977 грн. 45 коп., а потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на суму 129848 грн. 31 коп. Всього, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 викрали майна потерпілих на загальну суму 328825 грн. 76 коп., що в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки сума викрадених у потерпілих коштів становить 328825 грн. 76 коп., що станом на момент вчинення ОСОБА_12 та ОСОБА_11 крадіжки становило великий розмір, їх дії судом першої інстанцій за ч. 4 ст. 185 КК кваліфіковано правильно, тому доводи апелянтів не заслуговують на увагу.

Підстави для перекваліфікації дій засуджених з ч. 4 на ч. 3 ст. 185 КК відсутні.

Покарання, призначене ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , попри твердження апелянтів, встановлено з дотриманням вимог статей 50, 65-67 КК України, що свідчить про його справедливість.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років та ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці, суд першої інстанції урахував конкретні обставини справи, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , всі відомості про осіб обвинувачених, зокрема більш активну, ініціативну та визначальну роль ОСОБА_12 і відповідно пасивну роль ОСОБА_11 при вчиненні кримінального правопорушення, суспільно-корисну, позитивну поведінку останнього, пов`язану з роботою в морському агентстві до вчинення кримінального правопорушення, суд правильно вважав за можливе призначити ОСОБА_11 покарання у розмірі ближче до мінімальної межі визначеної в санкції ч.4 ст. 185 КК України, а ОСОБА_12 в значно більшому розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 вказаної статті особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд першої інстанції прийняв до уваги, що під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 визнали свою винуватість у вчинені за вищевикладених обставин крадіжки майна потерпілих - подружжя ОСОБА_19 , за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло. І хоча частково заперечували щодо інкримінованого обсягу викраденого майна, в тому числі грошових коштів потерпілих - подружжя ОСОБА_20 , у скоєному розкаялись, жалкували про вчинене ними кримінальне правопорушення стосовно осіб похилого віку та вибачались перед потерпілими ОСОБА_19 .

Крім того, суд першої інстанції прийняв до уваги, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають. В той же час, і ОСОБА_12 і ОСОБА_11 страждають на важке хронічне захворювання. Згідно представлених суду стороною обвинувачення характеристик на обвинувачених, скарг зі сторони сусідів щодо протиправних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не надходило, стосунки з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя обвинувачені не підтримують, на профілактичних обліках в Хмельницькому РУП останні не перебувають. ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності не притягувався, а ОСОБА_11 притягувався за ч. 1 ст.130 та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Також, суд першої інстанції прийняв до уваги, що відповідно до характеристики директора МА «ЛАІС» ОСОБА_31 від 15.04.2021 року, ОСОБА_11 перебуває на обліку в морському агенстві «ЛАІС» і працює на посаді боцмана за посередництва компанії з 09 квітня 2013 року по теперішній час, характеризується з позитивної сторони.

В якості обставин, що пом`якшують покарання кожного з обвинувачених суд врахував, їх часткове визнання вини та розкаяння у вчиненому, вибачення перед потерпілими.

Так, колегія суддів враховує, що санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання від 5 років позбавлення волі, тобто, судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_11 призначено покарання у розмірі ближче до мінімальної межі, визначеної в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а ОСОБА_12 в незначно більшому розмірі.

Посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_10 , що призначаючи покарання, суд першої інстанції безпідставно не взяв належним чином до уваги сукупність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , не дав належної правової оцінки сукупності вказаних обставин, належним чином їх не досліджував, а також не мотивував своє рішення щодо незастосування до обвинуваченого ОСОБА_11 положень ст.ст. 69, 69-1 КК України, та призначення покарання нижче від найнижчої межі кримінального закону, на чому наполягала сторона захисту, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_12 , що стосуються застосування ст. 75 КК України, колегія суддів вважає також необґрунтованими.

Відповідно до ст. 75 ч. 1 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що призначене судом першої інстанції обвинуваченим покарання, з урахуванням встановлених на час судового розгляду обставин та даних про особу обвинувачених, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним для досягнення його мети, тобто, необхідним й достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню нових злочинів як ними, так і іншими особами.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 щодо неналежного мотивування судом першої інстанції свого рішення про судові витрати колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 124, 126, 127 Кримінального процесуального кодексу України, судові витрати підлягають розподілу залежно від процесуального статусу учасників провадження та відповідно до обставин справи.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про стягнення судових витрат, надав їм правову оцінку з урахуванням положень кримінального процесуального законодавства та досліджених матеріалів справи. Мотивувальна частина рішення містить обґрунтування щодо правових підстав і фактичних обставин, які стали підставою для покладення відповідних витрат на обвинуваченого. Судові витрати стягнуті за проведення судової дактилоскопічної та судової трасологічної експертиз.

Таким чином, твердження апелянта про відсутність належної мотивації судового рішення щодо судових витрат спростовується змістом вироку, який відповідає вимогам КПК України, що свідчить про законність і обґрунтованість ухваленого рішення.

При перевірці законності вироку суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи та надана належна оцінка зібраним доказам, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду, а тому апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 не підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що апеляційні вимоги захисника ОСОБА_10 щодо виправлення описки в резолютивній частині вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2024 року підлягають розгляду судом першої інстанції в порядку, передбаченому ст. 379 КПК України. Виправлення описок або очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні є процесуальним питанням, що не впливає на суть ухваленого вироку, а тому має вирішуватися відповідним судом без зміни його змісту чи правової кваліфікації діяння.

Колегія суддів також зазначає, що питання про виконання вироку Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року повинно вирішуватись судом першої інстанції відповідно вимог ст. 537-539 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 - залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали, а обвинуваченими з моменту отримання копії ухвали.

Судді: