Справа № 309/1195/25
Провадження № 1-кс/309/230/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , представника власників вилученого майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 розглянувши клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000215 від 01.04.2025 р. щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України про арешт тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000215 від 01.04.2025 р. щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України звернувся в суд з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання вмотивовано тим, що 31 березня 2025 року приблизно о 19 години, невстановлена слідством особа на автомобілі марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 за попередньою домовленістю з громадянином ОСОБА_8 , з корисливими мотивом підвіз до околиці смт. Вишково, Хустського району ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , з метою їх подальшого переправлення через державний кордон України, за що невстанолена особа отримала грошові кошти в сумі 1500 Євро.

Після цього, ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, зустрів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , неподалік автомобільного мосту до смт. Вишково, Хустського району на якому розташовано контрольний прикордонний пост, яким у зв`язку із введенням на території України «Воєнного стану» і обмеженням виїзду за кордон осіб чоловічої статі з числа громадян України віком від 18 до 60 років, у зв`язку з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69 "Про загальну мобілізацію", заборонено виїзд за кодон, та які мали намір виїхати за межі України, шляхом незаконного перетину державного кордону, поза межами пункту пропуску.

Під час даної особистої зустрічі, а саме неподалік транспортного мосту, що пролягає через р. Тиса в смт. Вишково Хустського району, здійснюючи організацію незаконного переправлення даних осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів ОСОБА_8 наказав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 слідувати за ним та виконувати всі вказівки з метою обходу автомобільного мосту з нижньої сторони на якому розташовано контрольний прикордонний пост, для подальшого руху до державного кордону з метою незаконного перетину державного кордону України.

Крім цього, ОСОБА_8 роз`яснив, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що він доведе їх до сітки, яка розташована на кордоні України та Румунії де в подальшому допоможе подолати вказану перешкоду з метою їх незаконного переправлення через державний кордон України за що повинен був отримати від невстановленої досудовим розслідуванням особи, грошову винагороду у сумі 700 Євро.

В подальшому, після обходу автомобільного мосту ОСОБА_8 рухаючись у напрямку державного кордону був викритий працівниками Державної прикордонної служби та затриманий разом з особами, які намагалися незаконно перетнути державний кордон України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на околиці смт. Вишково Хустського району на напрямку 245 прикордонного знаку.

01.04.2025 о 09:20 годин ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та 01.04.2025 вручено письмове повідомлення про підозру.

В ході огляду місця події, який проводився 01.04.2025 о 00:35-01:20 годин у с. Яблунівка по вул. Вишнева, 1 Хустського району, було вилучено у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 мобільний телефон марки «Редмі» ІМЕІ: НОМЕР_2 , який упаковано у спеціальний пакет № PSP1519811 та у ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 вилучено мобільний телефон марки «САМСУНГ» із ІМЕІ: НОМЕР_3 який упаковано у спеціальний пакет № PSP1519812.

Крім цього, в ході проведення огляду 01.04.2025 о 23:10-23:20 годин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_4 видав мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_4 , який упаковано у спеціальний пакет № CRI1126034, мобільний телефон марки «Самсунг А32» із ІМЕІ: НОМЕР_5 , який упаковано у спеціальний пакет № CRI1126038. В ході огляду автомобіля марки «Форд Мондео» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 та на праві приватної власності належить ОСОБА_4 мешканці АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 видав мобільний телефон марки «Айфон 8», який упаковано у спеціальний пакет № CRI1126035. Автомобіль марки «Форд Мондео» д.н.з. НОМЕР_1 вилучено та поміщено на арешт майданчик Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у частині 2 ст.167 КПК України, тобто критеріям тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, та у зв`язку з тим, що вилучені речі є речовими доказами у кримінальному провадженні, із якими необхідно провести ряд слідчих дій, експертиз, та згідно п.4 ст. 2 ст. 167 КПК України відповідають критеріям тимчасово вилученого майна, однак в разі не накладення арешту їх необхідно негайно повернути, згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, особі у якої вилучено, що може привести до втрати чи знищення речових доказів

У своєму клопотанні слідчий покликаючись на норми ст.ст. 168, 170 КПК України просить суд накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на мобільний телефон марки «Редмі» ІМЕІ: НОМЕР_2 , який упакований у спеціальний пакет № PSP1519811, мобільний телефон марки «САМСУНГ» із ІМЕІ: НОМЕР_3 , який упаковано у спеціальний пакет № PSP1519812, мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_4 , який упаковано у спеціальний пакет № CRI1126034, мобільний телефон марки «Самсунг А32» із ІМЕІ: НОМЕР_5 , який упаковано у спеціальний пакет № CRI1126038. автомобіль марки «Форд Мондео» д.н.з. НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Айфон 8», який упаковано у спеціальний пакет № CRI1126035. Автомобіль марки «Форд Мондео» д.н.з. НОМЕР_1 зберігати на арешт майданчику Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області.

В судовому засіданні слідчий СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, покликаючись на наведені в ньому обставини, просить його задоволити. Суду ствердив, що необхідність накладення арешту на вилучені мобільні телефони полягає в тому , що в даних мобільних телефонах наявна інформація, яка є в край важливою для органу досудового розслідування, зокрема спілкування та переписка осіб , які планували незаконно потрапити за кордон із особою чи особами, як організовували дану схему. Також є необхідність у накладенні арешту і на автомобіль, за допомогою якого було доставлено цих громадян до околиці смт. Вишково.

В судове засідання власники вилученого майна, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не з`явилися надіславши заяви про розгляд клопотання у їх відсутність , не заперечують проти задоволення клопотання.

В судовому засіданні представник власників вилученого майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечила проти задоволення клопотання та подала письмові заперечення проти клопотання , на підставі яких просить відмовити слідчому. Суду ствердила, що власник автомобіля ОСОБА_4 надала свій автомобіль племіннику ОСОБА_5 , який після закінчення її робочого дня працює таксистом. Даний автомобіль необхідний їй для роботи, оскільки вона працює торговим представником. Також адвокат просить відмовити в задоволенні клопотання в частині накладення арешту і на телефони , які були вилучені у ОСОБА_5 оскільки на даних телефонах наявні застосунки для роботи таксистом.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В судовому засіданні встановлено, що 31 березня 2025 року приблизно о 19 години, невстановлена слідством особа на автомобілі марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 за попередньою домовленістю з громадянином ОСОБА_8 , з корислими мотивом підвіз до околиці смт. Вишково, Хустського району ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , з метою їх подальшого переправлення через державний кордон України, за що невстановлена особа отримала грошові кошти в сумі 1500 Євро.

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено 01.04.2025 слідчим до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000215 за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

В ході проведення 31.03.2025 огляду місця події були виявлені і вилучені автомобіль марки «Форд Мондео» д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 зареєстрований за ОСОБА_4 , мешканкою АДРЕСА_5 та фактично перебував у користуванні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 мешканця АДРЕСА_4 . Також слідчим було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Редмі» ІМЕІ: НОМЕР_2 , який упакований у спеціальний пакет № PSP1519811; який було вилучено у ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , мобільний телефон марки «САМСУНГ» ІМЕІ: НОМЕР_3 , який упаковано у спеціальний пакет № PSP1519812; який було вилучено у ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_4 , який упаковано у спеціальний пакет № CRI1126034; мобільний телефон марки «Самсунг А32» ІМЕІ: НОМЕР_5 , який упаковано у спеціальний пакет № CRI1126038 та мобільний телефон марки «Айфон 8», який упаковано у спеціальний пакет № CRI1126035, які було вилучено у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 мешканця АДРЕСА_4 .

02.04.2025 постановою слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 всі вище речі визнано речовими доказами та визначено місце їх зберігання.

Також, в судовому засіданні встановлено, що слідчому з метою повного та всебічного розслідування даного кримінального провадження необхідно провести ряд слідчих дій пов`язаних з отриманням інформації, які містяться у вилучених мобільних телефонах, зокрема переписку осіб, які намагалися незаконно покинути територію України з особами, які організовували дану схему.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Виходячи зі змісту вимог ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним з таких заходів забезпечення, згідно п. 7 ч. 2 вказаної статті, є арешт майна.

Доказами у кримінальному провадженні, відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так, майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, діяльність, яка перевіряється під час досудового розслідування пов`язана з встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка призвела до отримання двома пасажирами одного з транспортних засобів тяжких травм.

Отже, транспортний засіб, та мобільні телефони вилучені під час проведеного огляду місця події, відповідають критеріям речових доказів, оскільки зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Водночас ці обставини мають бути перевірені шляхом проведення їх дослідження в сукупності з отриманими іншими відомостями під час проведення слідчих дій, зокрема судових експертиз.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов переконання, що на цьому, початковому етапі досудового розслідування, неможливо повернути власникам належні їм мобільні телефони , оскільки слідству ще належить провести з ним низку слідчих дій, зокрема таких що згадувалися вище.

Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи. На стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власника та володільця майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження, з метою запобігання його зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на забезпеченням проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

На переконання слідчого судді повернення мобільних телефонів їх власникам не може гарантувати їх схоронності.

У зв`язку з цим, слідчий суддя дійшов висновку, що необхідність накладення арешту на речові докази є виправданою, більш суспільно значимою та превалює над принципом вільного володіння майном.

Слід зауважити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Враховуючи, що, автомобіль марки «Форд Мондео» д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 зареєстрований за ОСОБА_4 , мешканкою АДРЕСА_5 та фактично перебував у користуванні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 мешканця АДРЕСА_4 відповідає критеріям , які визначені в ст. 98 КПК України тобто є речовим доказом у справі, вважаю за необхідне передати його власнику на відповідальне зберігання з забороною відчуження, пошкодження, та втрату цього майна до його скасування у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 388 КК України розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, а також здійснення представником банку або іншої фінансової установи банківських операцій з коштами, на які накладено арешт караються штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

За таких обставин клопотання слідчого підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 171, 172 КПК України, суддя слідчий

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000215 від 01.04.2025 р. щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України про арешт тимчасово вилученого майна задоволити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у даному кримінальному провадженні, а саме на автомобіль марки «Форд Мондео» д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 зареєстрований за ОСОБА_4 , мешканкою АДРЕСА_5 та фактично перебував у користуванні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 мешканця АДРЕСА_4 , який повернути на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 .

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність , яка передбачена ст. 388 КК України.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у даному кримінальному провадженні, а саме на мобільний телефон марки «Редмі» ІМЕІ: НОМЕР_2 , який упакований у спеціальний пакет № PSP1519811; який було вилучено у ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , мобільний телефон марки «САМСУНГ» ІМЕІ: НОМЕР_3 , який упаковано у спеціальний пакет № PSP1519812; який було вилучено у ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_4 , який упаковано у спеціальний пакет № CRI1126034; мобільний телефон марки «Самсунг А32» ІМЕІ: НОМЕР_5 , який упаковано у спеціальний пакет № CRI1126038 та мобільний телефон марки «Айфон 8», який упаковано у спеціальний пакет № CRI1126035, які було вилучено у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 мешканця АДРЕСА_4 .

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого ОСОБА_3 та прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали виготовлено 7 квітня 2025 р.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1