ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-кп/818/2497/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме представника ДУ «Диканівська ВК №12», належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 11 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Диканівська виправна колонія №12» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу суду першої інстанції засудженим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу в якій останній, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 11 2024 року, просить про її скасування та про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що він своєю сумлінною поведінкою та працею довів, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Пояснює, що за час відбування покарання він здобув професію токаря, закінчивши професійне училище в установі, одружився, виплатив всі судові позови.

Крім того, зазначає, що впродовж строку відбування покарання він мав тридцять два заохочення і два стягнення, які зняті у встановленому законом порядку. Також вказує, що має добрі стосунки з дружиною, мамою і братом.

Наголошує на тому, що за час відбування покарання він повністю усвідомив всю тяжкість і безповоротність скоєного ним злочину і щиро кається в тому, що зробив.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про відшкодування матеріальних збитків.

Як вбачається з ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 11 2024 року, рішення про відмову у задоволенні подання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 відповідно до положень ст.81 КК України суд першої інстанції аргументував тим, що останній не досяг необхідного ступеню виправлення, а його поведінка та ставлення до праці не відповідають критеріям, визначеним в ст.81 КК України, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього.

Так, з характеристики від 25 09 2024 року, затвердженої начальником державної установи «Диканівська виправна колонія №12» полковником внутрішньої служби ОСОБА_9 , вбачається, що засуджений ОСОБА_7 раніше судимий 28 09 2005 Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Звільнений 16 10 2007 року по відбуттю іспитового строку згідно з ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 10 2007 року.

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 02 08 2013 року засуджений за п.6 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 12 2013 року вирок Харківського районного суду Xapківської області від 02 08 2013 року змінено: основне покарання у вигляді довічного позбавлення волі пом`якшено, призначено за п.6 ч.2 ст.115 КК України 15 poків позбавлення волі; ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17 02 2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29 06 2012 року по 23 12 2013 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі

З характеристики на засудженого також вбачається, що згідно зі статями 100 та 101 Кримінально-виконавчого кодексу України переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) можливо було після відбуття не менше 1/2 призначеного судом строку покарання, а саме не раніше 05 07 2018 року, Рішенням комісії установи від 18 07 2018 року (протокол №31) у застосуванні заохочувальної норми відмовлено, як особі, яка подала заяву про відмову.

Згідно зі статтею 82 Кримінального кодексу України не відбуту частину покарання можливо було замінити більш м`яким покаранням після відбуття не менше 2/3 призначеного судом строку покарання, а саме не раніше 05 01 2021 року. Рішенням комісії установи від 13 01 2021 року (протокол №2) в застосуванні заохочувальної норми відмовлено, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно зі статтею 81 Кримінального кодексу України умовно дострокове звільнення від покарання можливо застосувати після відбуття не менше 3/4 призначеного судом строку покарання, а саме не раніше 05 04 2022 року. Рішенням комісії установи від 20 04 2022 року (протокол №14) застосуванні заохочувальної норми відмовлено, як особі, яка не довела своє виправлення.

Згідно зі статтями 100 та 101 Кримінально-виконавчого кодексу України переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) можливо було після відбуття не менше 1/2 призначеного судом строку покарання, а саме не раніше 05 07 2018 року. Рішенням комісії установи від 17 01 2024 року (протокол №2) засуджений переведений до дільниці соціальної реабілітації, як особа, що стає на шлях виправлення.

За час відбування покарання в державній установі засуджений характеризується позитивно, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та ПВР та вимог безпеки праці був 30 разів заохочений рішенням дисциплінарної комісії. За період відбування покарання вимоги режиму тримання та розпорядок дня порушував 2 рази, за що був покараний у дисциплінарному порядку згідно з чинним законодавством, на теперішній час всі стягнення знято достроково.

Початок строку відбування покарання: 29 06 2012 року. Кінець строку: 05 01 2026 року. Фактично відбутий строк покарання станом на 11 09 2024 року 13 років 08 місяців 05 днів.

Так, відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Крім того, під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання.

На підставі ст.181 КВК України засуджений має залучатися до робіт із благоустрою установи та робіт з забезпечення установи продовольством.

Відповідно до статті 123 КВК України засуджений має брати участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», відвідувати заплановані заходи, робити для себе належні висновки.

Відповідно до ст.110 КВК України засуджений має підтримувати зв`язки з рідними.

Колегія суддів, шляхом ретельного вивчення матеріалів особової справи засудженого, вважає за необхідне констатувати, що ОСОБА_7 на даний час тільки стає на шлях виправлення, його поведінка та ставлення до праці ще не відповідають критеріям визначеним в ст.81 КК України. У зв`язку з цим апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає передчасною можливість умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки достеменно неможливо стверджувати, що на час звернення з клопотанням засуджений досяг необхідного ступеню виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього відбутого строку покарання довів своє виправлення, що є необхідною умовою для прийняття такого рішення.

Враховуючи зазначені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доводи засудженого щодо можливості задоволення подання про його умовно-дострокове звільнення, незважаючи на наявність у засудженого заохочень, на даний час є безпідставними.

Колегія суддів вважає за необхідне звернутись у даному випадку до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 04 2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинених злочинів, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Згідно зі ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги засудженого щодо скасування ухвали суду першої інстанції не підлягають задоволенню, оскільки засуджений на даний час не довів своє виправлення.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення подання начальника ДУ «Диканівська ВК №12» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 11 2024 року про відмову у задоволенні подання начальника ДУ «Диканівська ВК №12» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , на невідбутий строк, на підставі ст.81 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого,- залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ ______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4