Справа № 752/3251/25
Провадження №: 1-кс/752/1279/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001542 від 24 квітня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 ч. 3 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 05 лютого 2025 року звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливого подальшого незаконного відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 43,7 кв.м., загальною площею 65,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на підставі договору довічного утримання (догляду) від 05.10.2024, зареєстрованого в реєстрі за №418, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :90:572:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ) площею 0,061 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , та за ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 15.03.2024, зареєстрованого в реєстрі за № 223, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001542 від 24 квітня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, невстановлена група осіб, діючи умисно, з корисливих спонукань, шляхом обману заволоділи чужим майном, що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме земельною ділянкою з кадастровим номером :90:572:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (С/Т Любитель природи) та квартирою АДРЕСА_1 .

Так, 27.11.2023 ОСОБА_4 , ввівши ОСОБА_9 в оману, запевнивши останню, що оформлення довіреності на його ім`я на користування належною їй земельною ділянкою з кадастровим номером :90:572:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (С/Т Любитель природи), необхідне для здійснення ним діяльності з вирощування рослин на даній земельній ділянці, перебуваючи в приміщенні офісу АДРЕСА_3 , скориставшись необізнаністю ОСОБА_9 , отримав від останньої довіреність на своє ім`я на право користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :90:572:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (С/Т Любитель природи), посвідчену приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_10 , зареєстровану в реєстрі за № 3012.

Після чого, без відома ОСОБА_9 , 18.12.2023 здійснив фіктивний продаж земельної ділянки з кадастровим номером :90:572:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (С/Т Любитель природи), уклавши договір купівлі - продажу земельної ділянки з колишньою співмешканкою ОСОБА_11 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_12 , зареєстрований в реєстрі за № 1931.

В подальшому ОСОБА_11 , 15.03.2024, перебуваючи в кв. АДРЕСА_4 , уклала договір купівлі - продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_11 за грошові кошти в сумі 152 725.00 гривень продала земельну ділянку з кадастровим номером :90:572:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (С/Т Любитель природи) ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_8 , зареєстрований в реєстрі за № 223.

Допитана як свідок ОСОБА_11 зазначила, що грошові кошти з продажу вищевказаної земельної ділянки отримав ОСОБА_4 , з його слів він мав передати ці кошти ОСОБА_9 .

Також, ОСОБА_4 , ввівши ОСОБА_9 в оману, під приводом допомоги йому в отриманні відстрочки у проходженні служби в лавах ЗСУ та можливості здійснювати догляд за матір`ю похилого віку, скориставшись правовою необізнаністю останньої, схилив потерпілу до укладання договору довічного утримання (догляду), який було посвідчено 05.10.2024 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 418.

Допитана як потерпіла ОСОБА_9 , зазначила, що наміру продажу земельної ділянки з кадастровим номером :90:572:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (С/Т Любитель природи), вона не мала, довіреність на ім`я ОСОБА_4 вона надала з метою користування ним вищезазначеною земельною ділянкою, жодних грошових коштів з продажу даної земельної ділянки вона не отримала та про її продаж дізналась від працівників поліції. Також з приводу укладання договору довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_9 відчужено, а ОСОБА_4 набуто право власності на квартиру АДРЕСА_1 , вона сприймала як формальність, та була впевнена, що це не вплине на її право власності на дане помешкання.

20.01.2025 квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 43,7 кв.м., загальною площею 65,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

20.01.2025 земельну ділянку з кадастровим номером :90:572:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ) площею 0,061 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , та за ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речового доказу, запобігання можливого подальшого випадку незаконного відчуження вказаного нерухомого майна на користь третіх осіб прокурор просить накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на вказане майно.

В судове засідання прокурор ОСОБА_13 не з`явився, подав заяву, в якій просив клопотання задовольнити та розглянути за його відсутності.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

До клопотання додані копії документів та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_14 від 20.01.2025 року вказане в клопотанні майно визнано в кримінальному провадженні №0001542 від 24 квітня 2023 року речовим доказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, із врахуванням вимог ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та є пропорційним, тобто відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Так, на думку слідчого судді, прокурором доведено правову підставу для арешту майна, надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані до клопотання матеріали, враховуючи, відповідно до вимог ст. 173 КПК України, наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, арешт зазначеного майна є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Як вбачається із мотивування накладення арешту, в клопотанні прокурора у встановленому порядку було наведено достатні обґрунтування необхідності арешту майна, що зумовлений потребами досудового розслідування у збереженні речових доказів, що виправдовує втручання у права та інтереси власника.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст.309, 372, ст. 392, ст. 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001542 від 24 квітня 2023 року - задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони відчуження та розпорядження а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 43,7 кв.м., загальною площею 65,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на підставі договору довічного утримання (догляду) від 05.10.2024, зареєстрованого в реєстрі за №418, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :90:572:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ) площею 0,061 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , та за ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 15.03.2024, зареєстрованого в реєстрі за № 223, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1