У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

при розгляді у відкритому судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000615 за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5

на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівка Олександрійського району Кіровоградської області, не судимого відповідно до ст. 89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2023 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор ОСОБА_5 просить вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання та в частині звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки та замінити його на підставі ст. 62 КК України на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк 2 роки.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор ОСОБА_5 просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

На думку прокурора, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, через неналежне врахування передбачених ст. 75 КК України умов та підстав для призначення такого покарання.

Зазначила, що судом не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином проти встановленого порядку несення військової служби, обставини його вчинення, зокрема те, що ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану в країні з 03.10.2022 самовільно залишив місце служби та перебував поза його межами аж до 17.01.2023, тобто три місяці ухилявся від військової служби без поважних причин.

Вважає, що звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням сприятиме поширенню вчинення злочинів, пов`язаних з самовільним залишенням військової частини або місця служби, іншими військовослужбовцями.

Враховуючи те, що інкримінований ОСОБА_8 злочин, у відповідності до ст. 12 КК України, хоча і є тяжким злочином проти встановленого порядку несення військової служби, однак, враховуючи причини, які спонукали обвинуваченого самовільно залишити місце служби, самостійне з`явлення до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого, його прагнення спокутувати свою вину, шляхом продовження проходження військової служби із захисту держави, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, прокурор вважає, що наявна така пом`якшуюча покарання обставина як щире каяття.

Також прокурор не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності такої пом`якшуючої покарання обставини як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки ОСОБА_8 як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, надавав чіткі та послідовні показання, не намагався приховати певні обставини, чим сприяв його розкриттю. Зазначила, що за вказаних обставин, з огляду на самостійне з`явлення обвинуваченого до слідчого та бажання продовжити проходження військової служби, ще однією обставиною, що пом`якшує покарання, є з`явлення ОСОБА_8 із зізнанням.

Прокурор вказала, що обвинувачений не судимий в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, неодружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо. Зважаючи на викладене в сукупності, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, перелічені вище обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання.

На думку апелянта, враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який, в першу чергу, є військовослужбовцем, незважаючи на введений в Україні воєнний стан, не повернувся у військову частину та впродовж тривалого часу свій конституційний обов`язок не виконує, є недоцільним звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, яке за своїм видом є явно несправедливим та таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 65 КК України.

Прокурор вважає, що застосування відносно обвинуваченого покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки та заміна цього покарання, на підставі ст. 62 КК України, на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, яке необхідно відбувати реально, буде справедливим та співмірним покаранням, що сприятиме перевихованню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введений воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався.

24.02.2022 солдат ОСОБА_8 був призваний на військову службу за мобілізацією та призначений на посаду стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07.05.2022 солдат ОСОБА_8 призначений на посаду навідника 7 розрахунку (ДШКМ) 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , де 17.05.2022 був зарахований до списків особового складу вказаної військової частини.

03.10.2022 о 09.00 год. солдат ОСОБА_8 , діючи умисно протиправно з метою тимчасового ухилення від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану самовільно залишив місце несення військової служби у тимчасовому місці дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза межами місця несення служби, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення військової служби, до 17.01.2023, коли ОСОБА_8 повідомив про себе відповідному підрозділу Державного бюро розслідувань.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану та його дії кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 просили кримінальне провадження закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю, виходячи з наступних підстав.

27.02.2025 прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони південного регіону ОСОБА_5 надіслала витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть обвинуваченого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно цього реєстру помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження підлягає закриттю, якщо обвинувачений помер, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

У відповідності з вимогами ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує вирок чи ухвалу і закриває провадження.

Заяв про реабілітацію обвинуваченого ОСОБА_8 від осіб, які мають право звернутись з такою заявою, не надійшло.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 помер і заяви про його реабілітацію відсутні, оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю у зв`язку з його смертю.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 405, 407, 409, 417, 419, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2023 року скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9