Провадження № 1-кп/932/1119/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000160 від 23.02.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000160 від 23.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор підтримав раніше подане клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтуванні свого клопотання прокурор зазначив, що застосування такого запобіжного заходу є необхідним через існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати.

Так, сторона обвинувачення зазначила, що обвинувачена ОСОБА_5 спроможна:

- переховуватися від суду, оскільки остання обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбаченого покарання у виді позбавлення волі до шести років, а тому ОСОБА_5 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності у разі визнання її винуватою (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення відносно осіб, відомості про яких виділено в окреме кримінальне провадження та які є можливими співучасниками злочину. Про існування вказаного ризику свідчить те, що на даний час досудове розслідування триває у кримінальному провадженні, встановлюються всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також наявність інших речових доказів, що мають значення у кримінальному провадженні. З урахуванням викладеного, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу обвинувачена матиме можливість знищити, сховати або спотворити відповідні речі, які можуть мати істотне значення у виділеному кримінальному провадженні (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та інших осіб, причетних до вчинення інкримінованого обвинуваченій злочину для зміни їх показів на такі, що будуть вигідні стороні захисту (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме координувати діяльність та поведінку не встановлених учасників злочину, у тому числі з числа працівників правоохоронних органів та суду на території Дніпропетровської області (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

З урахуванням викладеного, сторона обвинувачення просила суд задовольнити клопотання, у зв`язку із тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків, а домашній арешт довів своє дієвість та повною мірою забезпечував виконання ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків.

У судового засіданні прокурор підтримав раніше подане клопотання та просив його задовольнити.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на безпідставність та не аргументованість ризиків зазначених прокурором, та відсутність правових підстав для застосування такого запобіжного заходу.

Обвинувачена підтримала думку свого захисника.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи клопотання прокурора та заперечення сторони захисту, дійшов висновку, що клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких, зокрема зазначений у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, в запереченнях на клопотання прокурора, сторона захисту зазначила, що ризики зазначені прокурором, передбачені п. 1 4 КПК України, недоведені, необґрунтовані, а також містять надмірний формалізм з урахуванням наступного.

Ризик переховування від суду обвинуваченою ОСОБА_5 є недоведеним, оскільки прокурор під час обґрунтування посилається лише на тяжкість покарання, яке передбачене у разі доведеності вини ОСОБА_5 , а саме шість років позбавлення волі, що спростовується належної процесуальною поведінкою обвинуваченої як під час досудового розслідування так і під час провадження у суді.

Щодо наявності ризиків передбачених п. 2 4 КПК України, сторона захисту зазначає, що прокурором не було наведено жодних належних та допустимих доказів або підстав, які б мали під собою належне правове обґрунтування. Оскільки зазначені ризики є, фактично, копіюванням кримінального-процесуального законодавства, сторона захисту просить відмовити у задоволенні такого клопотання.

У мотивуванні свого клопотання прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вказує, що обвинувачена спроможна: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення відносно осіб, відомості про яких виділено в окреме кримінальне провадження та які є можливими співучасниками злочину; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та інших осіб, причетних до вчинення інкримінованого обвинуваченій злочину для зміни їх показів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2024 року було задоволено частково клопотання сторони обвинувачення про застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Строк дії такого запобіжного заходу закінчився 12.11.2024, тобто ще до направлення обвинувального акта щодо ОСОБА_5 до суду, який надійшов на адресу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 25.12.2024, тобто більш, ніж через місяць з дня закінчення застосованого слідчим суддею запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 .

У клопотанні прокурора, як і під час виступу у судовому засіданні останнього суд не знайшов відображення належних підстав для повторного застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо обвинуваченої, з урахуванням того, що протягом більш, ніж місяця сторона обвинувачення не зверталась із відповідним клопотанням, що само собою ставить під сумнів наявність заявлених прокурором ризиків, передбачених п. 1 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо можливого переховування ОСОБА_5 від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) суд зазначає, що на цей час судом не було встановлення факту випадкового чи навмисного порушення процесуальної поведінки обвинуваченою, а саме нез`явлення її за викликом у судове засіданні, з урахуванням того, що на даний час раніше обраний щодо неї запобіжний захід не діє.

Можливість знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення відносно осіб, відомості про яких виділено в окреме кримінальне провадження та які є можливими співучасниками злочину (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України), суд вважає недоведеним, оскільки стороною обвинувачення не було прийнято рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 , що ставить під сумнів доцільність застосування такого запобіжного заходу, оскільки прокурором не доведено чому саме зараз існує такий ризик.

Щодо ризиків передбачених п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає, що прокурором вищевказані ризики були лише перераховані без надання їм належної правової аргументації та обґрунтування їхньої наявності на даному етапі кримінального провадження, коли раніше застосований запобіжний захід припинив свою дію.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченої, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу або відміни запобіжного заходу взагалі.

Під час розгляду цього клопотання, суд дійшов висновку, що встановленні при вирішенні питання про застосування дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченій ризики відсутні, містять надмірний формалізм, та у судовому засіданні прокурором не доведено наявність обставин, які виправдовують подальше застосування такого запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої судом, на цьому етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Відтак, у задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 181, 194, 369-372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1