Справа № 308/2507/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2025 року м. Ужгород
В обґрунтування скарги зазначає, що ним подано заяву про вчинення злочину, на підставі якої було відкрито вказане кримінальне провадження. Зокрема, заявник повідомив про факти заподіяння йому шкоди: незаконне позбавлення статусу адвоката, втручання в Єдиний реєстр адвокатів, незаконне рішення щодо незаконного позбавлення адвокатського свідоцтва, тощо. До заяви були додані докази завдання шкоди , зокрема розрахунок втраченого доходу 489155 грн, та моральної шкоди.
На підставі чого, ОСОБА_3 подано клопотання про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Однак дізнавач, на переконання ОСОБА_3 , виніс постанову про відмову у визнанні заявника потерпілим, що суперечить нормам кримінального процесуального законодавства.
З урахуванням наведеного у скарзі, ОСОБА_3 просить скасувати постанову дізнавача про відмову у визнанні його потерпілим від 18.03.2025 року; зобов`язати виконати вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України.
Особа яка подала скаргу ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. При цьому, у прохальній частині скарги просить розгляд такої провести без його участі.
Дізнавач ОСОБА_5 , рішення якого оскаржується, у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомляв.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.
Згідно ч. 1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області з клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.
18.03.2025 року дізнавачем ОСОБА_4 винесена постанова про відмову у задоволення даного клопотання про визнання потерпілим.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
За змістом цієї норми, слідчий, дізнавач або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, що дізнавачем вчинено не було.
Мотивуючи відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим, дізнавач вказує, що заявником не було надано доказів завдання йому кримінальним правопорушенням майнової, моральної чи фізичної шкоди.
Також дізнавач описуючи поняття «потерпілий», посилається кваліфікуючі ознаки ст. 162 КК України, зокрема що є об`єктом посягання в розумінні даної статті.
Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Під час проведення перевірки обставин, викладених у клопотанні ОСОБА_3 про залучення його до кримінального провадження у якості потерпілого, дізнавачем в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не було надано аналізу тих обставин, на які посилається заявник у клопотанні та не наведено мотивів їх відхилення.
Зокрема, у своєму клопотанні ОСОБА_3 зазначив, що через незаконне позбавлення його права займатись адвокатською діяльністю, він втратив заробіток у розмірі 489155 грн., а також зазнав моральної шкоди в розмірі 489155 грн.
Натомість, дізнавачем не були перевірені вказані обставини, а в оскаржуваній постанові відсутні посилання про проведення допиту ОСОБА_3 для встановлення всіх обставин, викладених у клопотанні, а також не зазначено слідчим, який саме обсяг слідчих дій проводиться , які спрямовані на встановлення обставин кримінального правопорушення, що дали б підстави вважати, що заявнику завдано чи не завдано матеріальної або моральної шкоди.
Натомість, дізнавачем формально зазначено, що ОСОБА_3 не надано доказів завдання йому моральної, фізичної чи матеріальної шкоди, що саме по собі не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 369КПК України слідчий суддя -
Скаргу задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1