Справа № 473/1466/25
Номер провадження 1-в/473/161/2025
У Х В А Л А

іменем України

"31" березня 2025 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , представник ВК 72 ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» про звільнення від покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України та Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , засудженого

07.04.2021 року вироком Заводського районного суду м.Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

24.12.2021 року вироком Заводського районного суду м.Миколаєва за ч.2 ст.185; ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

12.12.2022 року вироком Заводського районного суду м.Миколаєва за ч.2 ст.185; ч.1 ст.357, ч.2 ст.186; ч.1 ст.70; ч,1 ст.71 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі,

15.03.2023 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_5 вважати засудженим за ч.2 ст.185; ч.1 ст.357; ч.2 ст.186; ч.1 ст.70; ч.1 ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.12.2021 року виконувати самостійно,

14.03.2024 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.185; ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.12.2021 року виконувати самостійно

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання ДУ «Вознесенська ВК (№72)» про звільнення від покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України у зв`язку із декриміналізацією діяння засудженого ОСОБА_5 та приведення вироків, за якими засуджений відбуває покарання, у відповідність із Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX.

В поданні адміністрація ДУ "Вознесенська ВК (№72)" просить:

«Звільнити ОСОБА_5 від покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.12.2021 року та за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 14.03.2024 року у зв`язку з відсутністю карності діяння за вчинене кримінальне правопорушення.

Вважати ОСОБА_5 засудженим вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 12.12.2022 року, який змінений ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15.03.2023 року за ч.2 ст.185; ч.1 ст.357; ч.2 ст.186; ч.1 ст.70: ч.1 ст.71 КК України (без застосування ч.4 ст.70 КК України) до 5 років позбавлення волі».

Засуджений ОСОБА_5 до суду не прибув, про розгляд справи був повідомлений через адміністрацію ВК 72, тому згідно із ч.5 ст.539 КПК України розгляд справи відбувся в його відсутності.

Прокурор та представник ВК 72 подання підтримали.

Суд вважає, що подання підлягає задоволенню.

Так відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст.74 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір якого визначається на підставі положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України для відповідного року.

Дослідивши особову справу засудженого та надані копії вироків, суд встановив, що ОСОБА_5 засуджений серед іншого вироками, що містять кваліфікацію за ст.185 КК України, а саме:

24.12.2021 року справа №487/8746/19 вироком Заводського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_5 засуджено за те, що 04.11.2019 року він викрав майно вартістю 1615 грн., що не перевищувало 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2019 році - а саме 1921 грн.

12.12.2022 року справа №487/6171/21 вироком Заводського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_5 засуджено за те, що, в 2021 році, використовуючи банківську платіжну карту потерпілого, здійснив покупку товарів в різних магазинах у загальному розмірі на суму 3595,80 грн., що відповідно перевищувало два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в 2021 році, а саме 2270 грн.

15.03.2023 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 12 грудня 2022 року відносно ОСОБА_5 змінено в частині призначення покарання та ухвалено новий вирок, яким вважати його засудженим за ч.2 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ч.1 ст.357 КК України 1 року обмеження волі, за ч.2 ст.186 КК України 4 років позбавлення волі На підставі ч.1 ст.70 КК Україниз а сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_5 засудженим з призначенням покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.04.2021 р. та остаточно вважати ОСОБА_5 засудженим з призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.12.2021 р. виконувати самостійно (цей вирок підлягає декриміналізації).

14.03.2024 року справа №487/60/21 вироком Заводського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_5 визнано винним в тому, що 01.12.2020 він викрав майно на суму 234,46 грн., а також 11.06.2021 викрав майно на суму 550 грн., що не перевищувало двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в 2020 та 2021 році, а саме 2102 грн. та 2270 грн.

ОСОБА_5 цим вироком призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 12.12.2022, зміненим ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15.03.2023, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.12.2021 р. виконувати самостійно (який декриміналізовано).

З огляду на вартість викраденого майна за вироком від 24.12.2021 року Заводського районного суду м.Миколаєва - 1615 грн. та за вироком від 14.03.2024 року Заводського районного суду м.Миколаєва - 234,46 грн. та 550 грн., що не перевищувало двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у відповідному році - ОСОБА_5 підлягає звільненню від покарання за цими вироками на підставі Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX.

За вироком від 14.03.2024 року Заводського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України (яка підлягає декриміналізації) призначено покарання 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 12.12.2022, зміненим ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15.03.2023, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.12.2021 р. виконувати самостійно.

З огляду на звільнення від покарання засудженого за вироками Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.12.2021 року та за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 14.03.2024 року відповідно слід вважати ОСОБА_5 засудженим вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 12.12.2022 року, який змінений ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15.03.2023 року за ч.2 ст.185; ч.1 ст.357; ч.2 ст.186; ч.1 ст.70: ч.1 ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі (без застосування ч.4 ст.70 КК України, оскільки вирок із застосуванням самостійного виконання, а саме вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.12.2021 р., - підлягає декриміналізації)

Керуючись ст.ст.5, 74 КК України, ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» відносно засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч.2 ст.74 КК України та Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX звільнити від покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.12.2021 року та за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 14.03.2024 року та вважати його засудженим до покарання призначеного вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 12.12.2022 року, який змінений ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15.03.2023 року за ч.2 ст.185; ч.1 ст.357; ч.2 ст.186; ч.1 ст.70: ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі (без застосування ч.4 ст.70 КК України, а саме самостійного виконання вироку Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.12.2021 р., що підлягає декриміналізації).

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1