УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого - ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про проведення обшуку у кримінальному провадженні за № 0000259 від 04.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання сторони обвинувачення про надання дозволу на проведення обшуку, з якого вбачається, що в провадженні СВ ВП № 4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000259 від 04.04.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 90 діб, строк дії якого пролонговано по теперішній час.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року за № 1455, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Так, порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, умови перетинання державного кордону України, здійснення прикордонного контролю, регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.04.1994 року № 3857-XII, Законом України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року № 1710-VI, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.

Так, відповідно до ст. 1 Закону № 3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених законом. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, що дають право громадянину України на виїзд з України (ст. ст. 2, 3 Закону № 3857-XII; п. 2 Правил № 57).

Відповідно до п. 21 Правил перетинання державного кордону громадянами України встановлено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право: особи з інвалідністю за наявності посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідки для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики (далі - документи, що підтверджують інвалідність).

Окрім цього, Указом Президента України від 24.02.2022 року №°69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. ,1 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

У зв`язку з цим, на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, я також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №°3543-XII.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою, з корисливих мотивів, розробили детальний план по організації незаконного переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України.

Так, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці, у невстановлений час, однак не пізніше 04.04.2024 року, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України, запропонував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 організувати перетин державного кордону України шляхом надання необхідних документів.

В подальшому, у невстановленому місці, у невстановлений час, однак не пізніше 13.04.2024 року, ОСОБА_6 , за попередньою змовою із невстановленою в ході досудового розслідування особою, з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України запропонував ОСОБА_8 допомогу у проходженні військово-лікарської комісії, за результатами якої, буде прийнято рішення про непридатність останнього до військової служби із подальшим виключенням з військового обліку, за грошову винагороду у розмірі 8000 доларів США, на що ОСОБА_7 погодився.

Надалі, 13 квітня 2024 року близько 22:58 год. ОСОБА_6 при спілкуванні з ОСОБА_7 за допомогою застосунку «Telegram», повідомив останньому про перелік документів, які необхідно надати для проходження військово-лікарської комісії та отримання відповідних документів, які будуть надавати право на безперешкодне подолання державного кордону України.

В подальшому, 15 квітня 2024 року близько 20:32 год., ОСОБА_7 , попередньо отримавши від ОСОБА_6 інформацію про необхідність зустрітися з довіреною особою, котрій необхідно в якості завдатку надати грошові кошти у сумі 4000 доларів США, прослідував за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, поблизу буд. 17Б, де зустрівся із особою на ім`я ОСОБА_9 , якому передав грошові кошти у сумі 4000 доларів США.

Надалі, 24 квітня 2024 року, близько 17:00 год., ОСОБА_7 , попередньо отримавши від ОСОБА_6 інформацію про необхідність зустрітися з довіреною особою, від якої потрібно отримати документи, які надаватимуть право на безперешкодне подолання державного кордону України, та взамін передати частину грошових коштів у сумі 2000 доларів США. Після цього, близько 17:51 год., ОСОБА_7 прослідував за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, поблизу буд. 4Б, де зустрівся із особою на ім`я ОСОБА_9 , якому передав грошові кошти у сумі 2000 доларів США та взамін отримав частину документів, які надаватимуть право безперешкодного подолання державного кордону України, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 та довідку військово-лікарської комісії №156/2/82 від 11 липня 2023 року, видану ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_7 із вклеєною фотокарткою останнього.

За викладених обставин, 24.10.2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході досудового розслідування, 24.10.2024 року підозрюваному ОСОБА_6 були вручені письмові повістки про виклик, в яких вказані відомості про необхідність з`явитися 27.10.2024, 28.10.2024, та 29.10.2024 до ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області для отримання клопотання про обрання запобіжного заходу, однак в зазначені дати підозрюваний до ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області не з`явився, його місцезнаходження не відоме, засоби зв`язку котрими користується підозрюваний не відповідають. Таким чином місцезнаходження підозрюваного наразі не відоме, та будучи належним чином повідомленим про необхідність з`явитися до слідчого, останній без поважних причин не виконав свій процесуальний обов`язок. На теперішній час місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 досі не відоме.

30.10.2024 року відповідно до постанови слідчого, підозрюваного ОСОБА_6 було оголошено у розшук.

Наразі, в ході досудового розслідування виникла необхідність в встановленні місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який може переховуватися у наявних в його власності гаражних приміщеннях, що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , гаражний бокс № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , ряд 4, або у житлових квартирах за адресами: АДРЕСА_3 , та АДРЕСА_4 .

Враховуючи обставини вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також те, що його підозрюваного ОСОБА_6 було оголошено в розшук та на даний час його місцезнаходження не встановлено, у слідства є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може знаходитись за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_4 , а тому слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку за місцем мешкання підозрюваного з метою встановлення його місцезнаходження.

В судовому засіданні слідчий клопотання про надання дозволу на проведення обшуку підтримав у повному обсязі, клопотання просив задовольнити.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши слідчого в судовому засіданні, який підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення ЄСПЛ є обов`язковими для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово зазначав, що аби не суперечити ст.8 Конвенції, втручання у приватне життя повинно здійснюватися «згідно із законом», мати легітимну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві для досягнення цієї мети (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», п.42; «Шалімов проти України», п.84; «Кузнецов проти України», п.134).

У рішенні «Michaud v. France», п.94-1175, ЄСПЛ вказав, що вираз «передбачене законом» вимагає насамперед, щоб втручання ґрунтувалося на внутрішньому праві.

Згідно рішення «S. and Marper v. the UK», п.101, втручання буде таким, що є «необхідним у демократичному суспільстві», якщо воно відповідає вимогам «нагальної суспільної необхідності», зокрема є пропорційним його «законній меті», і якщо причини, наведені національними властями в його виправдання, є «суттєвими і достатніми».

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», п. 132, для винесення постанови про проведення обшуку житла чи іншого володіння особи суди відповідно до законодавства повинні переконатися в тому, що існують достатні підстави вважати, що розшукувані предмети знаходяться там».

Згідно ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Згідно ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Долученими до клопотання матеріалами в сукупності в повній мірі підтверджується факт можливого вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

30.10.2024 року відповідно до постанови слідчого, підозрюваного ОСОБА_6 було оголошено у розшук, оскільки останній наразі переховується від органу досудового розслідування.

Як вбачається з клопотання про проведення обшуку, за фактичними обставинами означеного кримінального провадження, у сторони обвинувачення є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може знаходитись за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.12.2024 року інформація щодо власника нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 - в Реєстрі відсутня.

Відповідно до інформації з Інформаційного порталу Національної поліції, адреса проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначена за адресою АДРЕСА_4 .

Крім того, відповідно до Постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.2023 року, місце мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться за адресою АДРЕСА_4 .

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що в результаті надання дозволу на проведення обшуку за вказаною адресою може бути досягнуто мету проведення такої слідчої (розшукової) дії, оскільки за вказаною адресою може переховуватися ОСОБА_6 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Крім того, враховуючи обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та його специфіку, слідчий суддя вважає, що обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання особи, причетної до вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи обґрунтованість поданого клопотання, наявність правових підстав для його задоволення, так як в результаті проведення обшуку може бути встановлено місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя приходить до переконання, що таке клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 223, 234, 235 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про проведення обшуку у кримінальному провадженні за № 0000259 від 04.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України - задовольнити.

Надати слідчим слідчої групи, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000259 від 04.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , з метою встановлення місцезнаходження розшукуваної особи - підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити строк дії ухвали тривалістю в один місяць, який обраховувати з дня постановлення ухвали слідчим суддею.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1