Провадження № 1-кп/643/523/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025 м. Харків

Московський районний суду м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження за № 0006290 від 25.11.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 звернулась до Московського районного суду м. Харкова з клопотанням, в якому прохає закрити кримінальне провадження за № 0006290 від 25.11.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання мотивує тим, що 24.11.2014 до Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області надійшла заява від ОСОБА_4 , 1979 р.н., про те, що в період часу з 17.00 год. 23.11.2014 по 09.00 год. 24.11.2014 невстановлена особа шляхом зриву замка проникла до гаража № НОМЕР_1 ГК «Автомобіліст», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Блюхера №64-Б, звідки таємно викрала сантехнічні вироби, що належать останньому. (ЖЄО 29540 від 24.11.2014 р). Допитаний потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що д нього мається власний бізнес, а саме він займається продажем сантехнічних виробів через мережу інтернет, через свій сайт. Товар для продажу замовляє в Китаї та в Туреччині. 12.07.2014 він заключив договір на оренду гаражів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в гаражному кооперативі «Автомобіліст», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Блюхера №64-Б. Договір заключив з власником гаражів, а саме з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Змїївським РВ УМВД в Харківській області 13.05.2006 року. В гаражі № 974 ставив свій робочий автомобіль Рено Трафік, а в гаражі № 975 зберігав сантехнічні вироби, а саме: циркуляційні насоси, конектори для насосів, латунні колектори, запорна арматура, термостатичні головки, термостатичні крани та інші товари. 23.11.2014 приблизно о 09.00 год. ОСОБА_4 приїхав до гаражів. Відкривши гараж № НОМЕР_2 вигнав свій автомобіль та відкрив гараж № НОМЕР_1 та взяв в ньому необхідні речі. Після цього зачинив обидва гаража і поїхав по власним справам. Зазначає в гаражі № 975 весь товар знаходився на своєму місці і повному обсязі. Приблизно о 18.00 год. приїхав до гаражного кооперативу «Автомобіліст» і поставив автомобіль до гаража № НОМЕР_2 . Зачинивши двері пішов додому. 24.11.2014 року приблизно о 09.00 год. ОСОБА_4 приїхав до гаражного кооперативу «Автомобіліст», і хотів відчинити гараж № НОМЕР_1 для того щоб відібрати замовлення. Вставивши ключ в замок намагався відчинити його але замок не відчинився. Після цього ОСОБА_4 зателефонував власнику гаража, а саме ОСОБА_5 для того щоб дізнатися не міняв він замок на даному гаражу. В свою чергу ОСОБА_5 відповів, що замок він не міняв і скоро приїде спробує відчинити своїм ключем. Приблизно через 30 хвилин ОСОБА_5 приїхав та намагався відчинити своїм ключем, але він не зміг. Після цього ОСОБА_4 почав роздивлятися замок та виявив, що це не той замок який висів тут раніше, зовні він був схожий, але на даному замку малася маркеровка, яка відрізнялася від його замка. Після цього ОСОБА_4 посвітив ліхтариком в вентиляційний отвір і побачив, що частина товару відсутня, що слідів злому на воротах гаражу не було. Після цього ОСОБА_4 зателефонував в поліцію. Допитані охоронці АГК повідомили що нічого підозрілого не бачили та стосовно крадіжки їм нічого не відомо.

Допитаний в статусі свідка ОСОБА_6 повідомив, що у січні 2015 року він перебував у відділенні Нової пошти де відправляв гуманітарну допомогу військовим та до нього підійшов невідомий чоловік, який повідомив, що хоче допомогти та в подальшому передав йому 6 коробок сантехнічних деталей, які з його слів можна продати за суму близько 100 доларів США. Коли ОСОБА_6 намагався продати вказані вироби реалізаторам на ринку Барабашово до нього підійшов ОСОБА_4 і повідомив, що вказані деталі викрадені у нього з гаражу.

Проведені обшуки у ОСОБА_6 та його дружини не дали позитивного результату, нічого окрім 6 компенсаторів не виявлено.Вилучені сантехнічні деталі передано потерпілому.

У ході досудового розслідування вживались заходи направлені на встановлення особи, що вчинила кримінальне правопорушення а також місця знаходження викраденого майна проте позитивного результату не досягнуто.

Враховуючи, що у органу досудового розслідування відсутні документи на сантехнічні вироби, пошук вказаного майна ускладнений оскільки сантехнічні вироби можуть бути реалізовані з рук.

Жодній особі повідомлення про підозру в межах кримінального провадження не повідомлено.

Враховуючи, що з 24.11.2014, тобто з дня вчинення кримінального правопорушення за даним кримінальним провадженням минуло більше ніж десять років, строк притягнення особи до кримінальної відповідальності встановлений ст. 49 КК України закінчився

Таким чином під час досудового розслідування особу, яка вчинила нетяжкий злочин, передбачений ч. З ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0006290 від 25.11.2014 не встановлено, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився, вказане кримінальне правопорушення не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, що є підставою для закриття кримінального провадження згідно п. 3 і ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якому зазначив, що підтримує клопотання.

Вивчивши клопотання прокурора, який просив закрити кримінальне провадження, з підстав, визначених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0006290 від 25.11.2014, суд приймає рішення про відмову у його закритті.

Судом встановлено, що 24.11.2014 Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області внесені відомості до ЄРДР № 0006290 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доведення зазначених обставин, як випливає з ч. 1 ст. 92 Кримінального процесуального кодексу України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Суд зазначає, що Конвенцією про захист прав людини, і основоположних свобод гарантовано ряд прав людини. Зокрема, зі змісту Конвенції випливає, що у кожної держави-учасниці виникають як позитивні, так і негативні зобов`язання у сфері прав людини. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці послідовно розвиває позицію щодо поширення позитивних зобов`язань держави на всі основоположні права, закріплені конвенцією.

Загальною юридичною підставою позитивних зобов`язань держави в межах європейської системи право захисту виступає стаття 1 Конвенції «Зобов`язання поважати права людини», в якій прямо вказується, що держави гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, передбачені Конвенцією. Отже, позитивні зобов`язання держави у сфері прав людини це обов`язки держави, які вимагають від національних органів влади застосувати необхідні засоби для гарантування прав людини.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки доказів.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження № 0006290 від 25.11.2014, суд приходить до висновку, що слідчим не проведено усіх необхідних слідчих дій з метою встановлення особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, передбачених ст. 91 КПК України обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, що призвело до передчасного висновку про не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а саме: після надання доручення про проведення досудового розслідування 29.04.2020 не було проведено жодної слідчої (розшукової) дії, зазначене доручення не виконано та лише 16.02.2022 у даному кримінальному провадженні винесена постанова про призначення групи прокурорів.

Відтак, суд констатує, що належні та ефективні заходи, спрямовані на розкриття вказаного злочину, не були здійснені. Досудове розслідування та процесуальне керівництво з боку прокурора були неналежними, кримінальне провадження не розслідувалося з 2015 року, тому вважати, що в ході досудового розслідування проведені всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак осіб які вчинили злочин не встановлено, не можна, як про це зазначає у клопотанні прокурор, оскільки вони не встановлювалися, що є безумовним порушенням прав та інтересів потерпілого.

Згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Відповідно п.1-1 ч. 2 ст. 284 та абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті.

Закриття кримінального провадження з підстави передбаченої пунктом п.3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

З наведених вище норм слідує, що кримінальне провадження закривається на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України лише судом за клопотанням прокурора, яке він подає самостійно чи за ініціативи інших учасників кримінального провадження.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Аналізуючи наведене, а також те, що органом досудового розслідування не вжито усіх заходів для встановлення особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, а тому у закритті кримінального провадження № 0006290 від 25.11.2014 на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України - слід відмовити.

Крім цього, у справі № 331/1020/24 Верховний Суд дійшов висновку, що оскарження ухвали про відмову в закритті кримінального провадження КПК України не передбачено.

Керуючись ст. ст.2, 40, 91, 92, 110, 284, 372,394 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження за № 0006290 від 25.11.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1