Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5809/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/288/25
Категорія ст.537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 жовтня 2024 року відмовлено ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про приведення вироку суду до вимог кримінального законодавства.

Суд своє рішення обґрунтував, що відповідно до вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.07.2021 року ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2,3 ст.185 КК України та спричинив матеріальну шкоду на суму 14538,70 грн., що більше 2 нмд у 2020 році (2102 грн.)

Крім того, відповідно до вироку Прилуцького міськрайсуду Чернігівської області від 10.03.2022 року вартість викраденого майна ОСОБА_6 складає 9968,35 гривень, що більше прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 року (2270 грн).

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити його клопотання.

На переконання ОСОБА_6 , суд безпідставно об`єднав всі епізоди та визначив загальну суму збитків 14538,70 грн. та 9968,35 грн.

Прокурор та ОСОБА_6 до суду не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2020 року становить 2102 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2020 рік становив 1051 грн., а 2 неоподаткованих мінімумів становить 2102 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2021 року становить 2270 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2021 рік становив 1135 грн., а 2 неоподаткованих мінімумів становить 2270 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначає, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_6 неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, зокрема викрадення чужого майна (крадіжки), за що стосовно нього винесено два вироки, по яких він відбуває покарання.

Однак, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що відповідно до вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.07.2021 року ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2,3 ст.185 КК України та спричинив матеріальну шкоду на суму 14538,70 грн., що більше 2 нмд у 2020 році (2102 грн.)

Також, є помилковим висновком суду, що відповідно до вироку Прилуцького міськрайсуду Чернігівської області від 10.03.2022 року вартість викраденого майна ОСОБА_6 складає 9968,35 гривень, що більше прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 року (2270 грн).

На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.32 КК України повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром.

У постанові Пленуму ВСУ №10 від 06.11.2009 року (п.20), вказано, що у разі вчинення декількох посягань на власність перший злочин за відсутності інших кваліфікуючих ознак належить кваліфікувати за ч.1 відповідної статті, а інші як вчинені повторно - за іншими частинами відповідних статей КК України.

Отже, якщо особа, вчиняючи крадіжки, не мала наміру на викрадення певної кількості майна, а кожна крадіжка була самостійним епізодом, то в таких випадках у діях особи буде повторність, а не одиничне продовжуване кримінальне правопорушення.

При повторному вчиненні крадіжки застосовується ч.2 ст. 185 КК України, оскільки кожне з цих кримінальних правопорушень має свою суб`єктивну сторону і самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого кримінального правопорушення.

Як вбачається з вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.07.2021 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та за вироком Прилуцького міськрайсуду Чернігівської області від 10.03.2022 року за ч.2 ст.185 КК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції мав перевірити вартість викраденого майна за вказаними вироками за кожним епізодом крадіжки, шахрайства окремо, а не визначати сукупну вартість всього викраденого майна за всім епізодами крадіжок та шахрайства, оскільки за визнаним судом доведеним обвинуваченням кожен епізод таких дій є окремим кримінальним правопорушенням, вчиненим повторно.

У відповідності до ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в числі іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як передбачено ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає до часткового задоволення, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції під час якого необхідно повно та всебічно вирішити заявлене у справі клопотання та постановити законне та обгрунтоване рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: