Справа №195/301/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2025 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Томаківка кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.02.2025 року за № 0000017 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт. Черський Нижньоколимського району республіки Якутія Російська Федерація, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судима ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25 січня 2025 приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходилася за місцем проживання свого раніше знайомого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , де у неї виник кримінальний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме: планшетом марки «Lenovo» Tab M10 Plus FHD 4/64, чорного кольору, який належать ОСОБА_5 , на праві приватної власності.

Реалізуючи свій кримінальний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_3 в цей же день, тобто 25 січня 2025 приблизно о 13 годині 15 хвилин, знаходячись за місцем проживання свого раніше знайомого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , де використовуючи довірчі, дружні стосунки, які склалися між нею та ОСОБА_5 , діючи умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи на меті в подальшому повертати потерпілому належне йому майно, зловживаючи довірою, звернулася до ОСОБА_5 з проханням надати їй для тимчасового користування вищевказаний планшет під вигаданим приводом про нібито необхідність перегляду відео-файлів, на що потерпілий, будучи помилково впевнений у сумлінності дій ОСОБА_3 , надав свою згоду і передав належне йому вказане майно.

Отримавши вказаний планшет, ОСОБА_3 , продовжуючи зловживати довірою потерпілого, висловила неправдиве зобов`язання повернути його, після чого з місця вчинення кримінального проступку зникла та в подальшому реалізувала дане майно, виручені кошти витратила на власні потреби.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 547/25 від 18.02.2025 року, ринкова вартість планшету марки «Lenovo» Tab M10 Plus FHD 4/64, на момент вчинення проступку становить 4799 грн. 20 коп.

Таким чином, своїми кримінальними діями ОСОБА_3 , незаконно заволоділа чужим майном шляхом зловживання довірою, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму, та розпорядилася незаконно набутим шахрайським шляхом майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_3 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29 січня 2025 приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходилася за місцем проживання свого раніше знайомого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , де у неї виник злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме: мобільним телефоном марки «Xiaomi» «Redmi» моделі «Note 13» 8/256 Gb, чорного кольору, який належать ОСОБА_6 , на праві приватної власності.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_3 в цей же день, тобто 29 січня 2025 приблизно о 13 годині 15 хвилин, знаходячись за місцем проживання свого раніше знайомого ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де використовуючи довірчі, дружні стосунки, які склалися між нею та ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи на меті в подальшому повертати потерпілому належне йому майно, зловживаючи довірою, звернулася до ОСОБА_6 з проханням надати їй для тимчасового користування вищевказаний мобільний телефон під вигаданим приводом, що нібито її мобільний телефон вийшов з ладу, на що потерпілий, будучи помилково впевнений у сумлінності дій ОСОБА_3 , надав свою згоду і передав належне йому вказане майно.

Отримавши вказаний мобільний телефон, ОСОБА_3 , продовжуючи зловживати довірою потерпілого, висловила неправдиве зобов`язання повернути його, після чого з місця вчинення злочину зникла, в подальшому реалізувала дане майно, виручені кошти витратила на власні потреби.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 548/25 від 18.02.2025 року, ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiaomi» «Redmi» моделі «Note 13» 8/256 Gb, на момент вчинення злочину становить 6399 грн. 20 коп.

Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_3 , незаконно, повторно заволоділа чужим майном шляхом зловживання довірою, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму, та розпорядилася незаконно набутим шахрайським шляхом майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_3 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачена погоджуючись з вищенаведеними обставинами, вину визнала, пояснює свою протиправну поведінку своєю легковажністю та тяжким матеріальним становищем, так як її чоловік тяжко хворий, лежачий, вказала що матеріальну шкоду потерпілими відшкодувала в повному обсязі. Щиро розкаюється в скоєному, просить суд суворо її не карати.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, проте надіслали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Вказали що претензій до обвинуваченої не мають так як завдану шкоду відшкодовано, просять суд обрати покарання обвинуваченій ОСОБА_3 не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження, щодо оскарження таких обставин, суд визнав у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин справи та обмежитись лише допитом обвинуваченої, дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченої. Окрім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 К. (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до характерезуючих матеріалів обвинувачена позитивно характеризується по місцю проживання, скарг відносно неї не надходило, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд, оцінивши показання обвинуваченої ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченою добровільно, значення змісту якого вона правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі її самовикриття.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

До обставин, пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 суд відносить її щире каяття та добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинення кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком та не тяжким злочином, особу обвинуваченої ОСОБА_3 яка на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Вчинила кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, позитивно характеризується за місцем проживання. Обвинувачена є суб`єктом інкримінованих їй злочинів, оскільки є осудною та повнолітньою особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи також, що обвинувачена вину визнала розкаялася, враховуючи також позицію потерпілих, які вказали що шкоду відшкодовано в повному обсязі, обвинувачена не працевлаштована, пенсійного віку,тому з метою її перевиховання та упередження скоєння кримінальних правопорушень в подальшому, суд вважає, що виправлення обвинуваченої в даному випадку можливе без її ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, а саме: планшет «Lenovo» Tab M10 Plus FHD 4/64, чорного кольору, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити в останнього; мобільний телефон марки «Xiaomi» «Redmi» моделі «Note 13» 8/256 Gb,який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити в останнього.

Питання щодо процесуальних витрат, понесених на залученні експертів при проведенні судово-товарознавчих експертиз загальною вартістю 640.00 грн. - відповідно до вимог ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченої на користь держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 190 та ч.2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання:

за ч.1 ст.190 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду:

за ч.2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточну міру покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на неї обов`язки відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, та зобов`язати засуджену ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати, які понесені при залученні експертів при проведенні судово-товарознавчої експертизи вартістю 640 ( шістсот сорок гривень ) 00 копійок.

Речові докази по справі, а саме: планшет «Lenovo» Tab M10 Plus FHD 4/64, чорного кольору, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити в останнього; мобільний телефон марки «Xiaomi» «Redmi» моделі «Note 13» 8/256 Gb,який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити в останнього.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій.

Суддя: ОСОБА_1