Справа № 569/2510/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне матеріали кримінального провадження №0002900 від 26.12.2024 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рівне, громадянки України, українки за національністю, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , заміжньої, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, непрацюючої, раніше несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

25 грудня 2024 року, о 23 годині 14 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що перед нею знаходяться працівники правоохоронного органу поліцейські, серед яких поліцейська взводу №1 роти №2 батальйону №2 (з обслуговування Рівненського району) полку УПП в Рівненській області ДПП капрал поліції ОСОБА_5 , яка перебувала при виконанні службових обов`язків, передбачених Законом України «Про національну поліцію», діючи умисно, з метою підриву авторитету державних органів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, безпричинно нанесла один умисний удар кулаком правої руки по обличчі ОСОБА_5 , в результаті чого спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці внутрішнього кута лівого ока, забою носа, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні злочину визнала повністю, зазначивши, що обставини та мотиви вчинення правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності. У скоєному щиро розкаялася.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті та фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового процесу, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу дослідження доказів, за згодою учасників судового процесу, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі, що характеризують особу обвинуваченої. Обвинуваченій роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та її мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються.

Аналізуючи показання обвинуваченої, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, остання надала показання стосовно обставин вчинення інкримінованого їй злочину, які повністю узгоджуються зі встановленими фактичними обставинами кримінального провадження, викладеними в обвинувальному акті і її дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

За положеннями ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченій виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченої.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , які передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої в ході судового розгляду справи не встановлено.

ОСОБА_4 на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, заміжня, непрацююча, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася. На обліку в лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.345 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставин, що пом`якшують відповідальність, даних про особу обвинуваченої, яка є несудимою, та з урахуванням повного визнання вини обвинуваченою у скоєному, позиції прокурора у справі, згідно якої виправлення обвинуваченої можливе без позбавлення чи обмеження волі, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України, з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням на обвинувачену обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 50, 65-67, 75-76, 345 КК України, ст.ст. 349, 368, 370, 373, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням. Іспитовий термін випробування встановити строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України під час відбуття іспитового строку, покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Виконання покарання в частині виконання обов`язків, покладених на обвинувачену на підставі ст. 76 КК України, покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченої.

Початок строку виконання обов`язків, покладених на обвинувачену відповідно до ст. 76 КК України, обчислювати з дня постановки обвинуваченої на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області з урахуванням вимог ч.2 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1