Дата документу 29.03.2025
Справа № 334/2124/25
Провадження № 1-кс/334/842/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання у кримінальному провадженні № 0001639 від 09.08.2024 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Запоріжжя, освіта середньо-спеціальна, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

03.08.2010 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 321 КК України до штрафу в сумі 850 гривень;

03.10.2011 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі. 31.08.2016 звільнений УДО на 1 рік 11 місяців;

підозрюваного у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, -

за участі: прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 (доручення № 003-28000035 від 27.03.2025), -

встановив:

Слідчий СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , звернулась до слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням, погодженим прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 ..

В обґрунтування клопотання зазначено, що органом досудового розслідування ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочинів при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , діючи в порушення вимог ст. ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконний збут наркотичного засобу, діючи умисно, з корисливих мотивів, 21.03.2025 приблизно о 12 годині 17 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, буд. 25, в під`їзді № 3 на першому поверсі, за грошові кошти у сумі 1000 гривень 00 копійок, незаконно збув ОСОБА_8 (анкетні данні змінено) двадцять таблеток білого кольору у фрагменті двох блістерів з маркуванням «Метадон-ЗН», які відповідно до висновку експерта № CE-19/108-25/6431-НЗПРАП від 24.03.2025 містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, маса якого складає 0,4475 г (в перерахунку на основу).

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме, у незаконному збуті наркотичного засобу.

Крім того, досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , діючи в

порушення вимог ст. ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконний збут наркотичного засобу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, 27.03.2025 приблизно о 13 годині 02 хвилини, перебуваючи біля магазину ТОВ «АТБ-Маркет», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 124, за грошові кошти у сумі 1000 гривень 00 копійок, незаконно збув ОСОБА_8 (анкетні данні змінено) двадцять таблеток білого кольору у фрагменті двох блістерів з маркуванням «Метадон-ЗН», які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-25/6976-НЗПРАП від 28.03.2025 містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, маса якого складає 0,4486 г (в перерахунку на основу).

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме, у незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно.

27.03.2025 ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.03.2025 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушення (злочину) передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Крім того, згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрювана може: переховуватися від органів досудового розслідування, суду; може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Заслухавши слідчого та прокурора, які клопотання підтримали з підстав зазначених в ньому та просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою; проти клопотання сторони захисту про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту заперечували; підозрюваного та його адвоката, які просили обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту і заперечували проти клопотання слідчого; дослідивши матеріали клопотання та докази на його обґрунтування, додаткові характеризуючи матеріали надані слідчим, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, клопотання захисника задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Враховуючи, що ОСОБА_3 раніше судимий, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч.2 ст. 307 КК України, за який законом, у разі доведення його вини, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, на підставі п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України до нього може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що додані до клопотання матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованих злочинів.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують. Копії вказаних матеріалів додано до клопотання та досліджено у судовому засіданні.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язує його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані злочини.

У клопотанні, і в судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, а саме ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований; підозрюється у вчинені в тому числі і тяжкого злочину, відсутність стійких соціальних зв`язків слідчий суддя приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, суду (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також доведена, оскільки підозрюваний перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також доведена, оскільки підозрюваний не працює, не має офіційного джерела доходів, раніше судимий, підозрюється у вчиненні збуту наркотичних засобів, що свідчить про можливість продовжити вчиняти злочини.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_3 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, проте такі заходи не зможуть в повнім мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, що не відповідає меті запобіжного заходу, а тому у клопотання сторони захисту слід відмовити. Доказів того, що підозрюваний не може утримувались в умовах СІЗО за станом здоров`я суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст.178, 182,183 КПК України, враховує майновий стан підозрюваного та вважає за можливе визначити заставу еквівалентну 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає п.2 ч.5 ст.182 КПК України та, з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який складає 3028 гривень грн., визначити заставу у розмірі 242240,00 грн.

Суд вважає визначений розмір застави достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яку може бути внесено до закінчення строку дії ухвали, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: 1) прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування зі свідками даного кримінального провадження.

Керуючись, ст.176-178, 182-184, 193-194, 196, 197, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк до 25 травня 2025 року, включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання з 13 год. 39 хв. 27.03.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

У клопотанні підозрюваного та його захисника про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відмовити.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 242240,00 грн, після внесення якої ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч.4 ст.202 КПК України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_3 строком до 25.05.2025 обов`язки, передбачені п.п.1-4 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування зі свідками даного кримінального провадження.

Роз`яснити, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі ДУ « Запорізький слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: