Справа № 759/6387/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1628/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Святошинського районного суду м.Києва від 25 квітня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

02.09.2020 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік;

22.11.2021 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 22.01.2024 по відбутті строку покарання,

засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 28.02.2024 приблизно о 10 годині 25 хвилин, знаходячись біля буд. № 6 по вул. Депутатській в м. Києві, незаконно зберігав при собі, без мети збуту, наркотичний засіб - метадон (фенадон), масою 0,022 г.

При цьому, ОСОБА_7 28.02.2024, в ранковий час, знаходячись біля аптеки, розташованої по пр. Берестейському, 104 в м. Києві, зустрівся з невстановленою дізнанням особою, в якої шляхом купівлі за 50 грн., незаконно придбав одну таблетку білого кольору, схожу на таблетку, що містить наркотичний засіб, та яку з метою подальшого особистого вживання сховав до лівої кишені куртки, залишивши на зберігання при собі, без мети збуту, після чого направився у власних справах.

Коли ОСОБА_7 , приблизно о 10 годині 25 хвилини, 28.02.2024, знаходився біля буд. № 6 по вул. Депутатській в м. Києві, він був викритий працівниками поліції, яким з лівої кишені куртки добровільно видав для подальшого вилучення одну таблетку білого кольору, масою 0,500 г.

Згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-24/13685-НЗПРАП від 20.03.2024, у наданій на дослідження таблетці білого кольору виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) в таблетці становить 0,022 г.

Метадон (фенадон), згідно Списку № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовині прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я від 02.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» розміром наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону), за який передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 309 КК України, є маса від 0,02 г до 1,6 г.

ОСОБА_7 судом визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким виключити з вироку вказівку на обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, та призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років обмеження волі.

В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи правильність встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, зазначає про те, що судом без необхідної оцінки залишились дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, який раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, та відбував реальне покарання у виді позбавлення волі, та всього через місяць після фактичного відбуття покарання за попереднім вироком, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, що свідчить про свідоме бажання обвинуваченого вести злочинний спосіб життя, оскільки останній маючи певний життєвий досвід на шлях виправлення не став, належний висновків для себе не зробив.

Також вважає, що судом безпідставно визнано обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його щире каяття, оскільки матеріали справи не містять дані, що підтверджували б наявність такої обставини як щире каяття, при цьому визнання вини слід розцінювати як намагання уникнути справедливого покарання за вчинене.

Вказує, що суд помилково застосував до обвинуваченого п.5 ч.3 ст. 59-1 КК України, який не підлягає застосуванню, та є таким, що підлягає виключенню, оскільки суд фактично поклав на обвинуваченого альтернативний обов`язок на власний вибір пройти один або кілька курсів лікування від різних видів залежностей, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Окрім того, зазначає, що суд належним чином не з`ясував, чи дійсно обвинувачений страждає на захворювання з діагнозом «наркоманія», оскільки даний діагноз встановлюється лікарсько-консультаційною комісією, а в матеріалах справи відсунє підтвердження, що ОСОБА_7 має відповідні медичні діагнози щодо наявності наркотичної, алкогольної залежності або розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, що визначені п.5 ч.3 ст. 59-1 КК України, та які потребують проходження курсу лікування.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за обставин, викладених у вироку, сторонами у апеляційному порядку не оскаржуються та в силу вимог ч. 2 ст. 394 КПК України не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги прокурора на неправомірне визнання судом обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , його щире каяття, є безпідставними.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою провину як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, за час досудового слідства та розгляду справи в суді першої інстанції свідомо та неухильно притримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Дані про те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України, не свідчать про те, що вчинений ним кримінальний проступок, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку та вказують на необхідність призначення покарання більш тяжкого ніж пробаційний нагляд.

На думку колегії суддів, суд надав вірну оцінку даним про особу винного, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, та дійшов вірного висновку про існування підстав для застосування щодо ОСОБА_7 покарання саме у виді пробаційного нагляду, що є достатнім та співмірним вчиненому та особі обвинуваченого.

Разом з тим,колегія суддів визнає слушними доводи прокурора щодо помилковості застосування судом до обвинуваченого п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Так, судом першої інстанції при призначенні покарання у виді пробаційного нагляду, окрім обов`язків, передбачених ч.2 ст. 59-1 КК України, які покладаються на засудженого в обов`язковому порядку при призначенні покарання у виді пробаційного нагляду, поклав на ОСОБА_7 додатковий обов`язок, передбачений п. 5 ч.3 ст. 59-1 КК України, а саме пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Однак, матеріали кримінального провадження не містять жодних даних про те, що ОСОБА_7 має вади здоров`я, які потребують лікування і свідчать про необхідність покладення на нього обов`язку, передбаченого п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

За відсутності таких даних суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення про застосування вимог п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

У зв`язку з викладеним, вирок суду підлягає зміні, шляхом виключення з мотивувальної його частини посилання на покладення на ОСОБА_7 обов`язку у виді пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Виключити резолютивної частини вироку вказівку про покладення на ОСОБА_7 обов`язку, передбаченого п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України, а саме пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб».

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: