Справа № 463/6898/24
Провадження № 1-кп/463/207/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові, у формі спеціального судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 21.12.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Губаха Пермської області російської федерації, громадянина України, раніше не судженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним

обвинувачений ОСОБА_5 на початку квітня 2022 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись на території окупованого збройними силами російської федерації м.Волноваха Донецької області, під час активних бойових дій на вищезазначеній території, діючи умисно, ігноруючи свій передбачений Конституцією України громадянський обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів, добровільно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі терористичної організації «Донецька народна республіка», створеному на тимчасово окупованій території України, попередньо прийнявши пропозицію від невстановлених досудовим розслідуванням осіб з числа представників окупаційної влади Донецької області.

Так, ОСОБА_5 , будучи обізнаним про те, що «ЛНР» та «ДНР» є терористичними організаціями, підтримуючи ідеї та погляди терористичної організації «ДНР», у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 08.04.2022 року, діючи умисно, усвідомлюючи свої дії, добровільно прибув до одного з відділів роботи з персоналом так званого Міністерства по справах цивільної оборони, надзвичайних ситуацій і ліквідації наслідків стихійних лих Донецької народної республіки, де звернувся до невстановлених працівників вказаної установи із заявою про працевлаштування та надав наказ ГУ ДСНС України в Донецькій області від 06.03.2006 року № 14 (по особовому складу), наказ ГУ ДСНС України в Донецькій області від 08.01.2008 року № 1 о/с для подальшого зарахування на проходження так званої «служби» у підрозділах вищевказаного так званого міністерства, створеного, підпорядкованого, керованого та фінансованого російською федерацією, чим надав згоду на проходження такої служби. Після перевірки добровільно наданих ОСОБА_5 документів, останній, маючи уже сформовану мету, спрямовану на завдання шкоди Україні, на підставі наказу так званого Міністерства по справах цивільної оборони, надзвичайних ситуацій і ліквідації наслідків стихійних лих Донецької народної республіки (МНС ДНР) № ЛС від 08.04.2022 року, зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі терористичної організації, а саме рятувальника рятувального відділення 69 пожежно-рятувальної частини державної бюджетної установи «Пожежно-рятувальний загін м.Волноваха Міністерства по справах цивільного захисту, надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих Донецької народної республіки», створеної представниками держави-агресора на території тимчасово окупованої Волноваської міської територіальної громади Волноваського району Донецької області, на якій перебуває по даний час. Вказана установа окупаційною владою розміщена на базі приміщення 68 Державної пожежно-рятувальної частини 11 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Волноваха, пров.Енергетичний, будинок 6. Перебуваючи на посаді рятувальника рятувального відділення 69 пожежно-рятувальної частини державної бюджетної установи «Пожежно-рятувальний загін м.Волноваха Міністерства по справах цивільного захисту, надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих Донецької народної республіки», ОСОБА_5 з 08.04.2022 року виконує обов`язки працівника правоохоронного органу, в тому числі з порятунку та евакуації людей з вогню, гасінням пожеж, а також запобігає подібним випадкам на території терористичної організації «ДНР».

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.7 ст.111-1 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (відповідно до постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Позиція сторони захисту (обвинуваченого ОСОБА_5 )

Обвинувачений ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про призначені підготовче судове засідання 28.11.2024 року, 18.12.2024 року, 14.01.2025 року та судові засідання 23.01.2025 року, 12.02.2025 року, 20.03.2025 року на сайті Личаківського районного суду м.Львова та газеті «Урядовий кур`єр» на виклик суду не з`явився, причин неявки не повідомив, тому за клопотанням прокурора ухвалою суду від 14.01.2025 року, постановлено здійснювати спеціальне судове провадження на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 21.12.2022 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Захист обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування та під час здійснення спеціального судового провадження здійснює захисник - адвокат ОСОБА_4 .

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим та з`ясувати у нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченого під час судового розгляду, брав участь у дослідженні письмових доказів, допиті свідка та висловив свою позицію з приводу обставин кримінального правопорушення. Просить суд врахувати характеризуючі дані особи обвинуваченого, врахувати практику ЄСПЛ та ухвалити законне рішення.

Оцінка суду

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини та громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Суд вважає, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності доказами та показаннями свідка.

Допитаний у судовому засіданні у відповідності до вимог положень ст.352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_6 надав показання з яких вбачається, що обвинувачений, будучи громадянином України, обіймаючи посаду рятувальника 68 ДПРЧ 11 ДПРЗ ГУ ДСНС України, добровільно вступив на службу цивільного захисту та відповідно склав присягу на вірність українському народові. В подальшому, після вторгнення збройних сил російської федерації на територію України, обвинувачений ОСОБА_5 добровільно зайняв посаду працівника незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території, а саме рятувальника 69 пожежно-рятувальної частини державної бюджетної установи «Пожежно-рятувальний загін м.Волноваха Міністерства по справах цивільного захисту, надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих Донецької народної республіки», створеної представниками держави-агресора на території тимчасово окупованої Волноваської міської територіальної громади Волноваського району Донецької області. Також зазначив, що більшість працівників 11 ДПРЗ ГУ ДСНС України після окупації м.Волноваха Донецької області російськими окупаційними військами за рішенням керівництва залишили окуповану територію і вибули на підконтрольну Україні територію і підрозділ продовжив виконувати свої завдання. В той же час, обвинувачений та частина працівників залишилися на окупованій території, і ОСОБА_5 добровільно обійняв посаду працівника незаконного правоохоронного органу.

Так, надані письмові докази стороною обвинувачення цілком підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, а саме:

- повідомлення Управління СБУ у Львівській області від 20.12.2020 року про вчинене кримінальне правопорушення, з якого вбачається, що Головним відділом контррозвідки Управління в ході проведення контррозвідувальних заходів отримано дані щодо протиправної діяльності громадян України, в тому числі і ОСОБА_5 , які після початку повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України, залишились на тимчасово окупованій території Донецької області та через власні переконання і стійкі проросійські погляди підтримали окупаційну адміністрацію російської федерації на тимчасово окупованій території. Зокрема, 08.04.2022 року вказані особи увійшли до її структури - пожежно-рятувального загону м.Волноваха так званого «Міністерства по справам громадянської оборони, надзвичайним ситуаціям та ліквідації наслідків стихійних лих Донецької народної республіки»;

- витяг з наказу Головного територіального управління МНС України у Донецькій області № 109 від 15.04.2013 року, згідно з яким укладено контракт про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту з старшим сержантом служби цивільного захисту ОСОБА_5 , рятувальником рятувального відділення 68 державної пожежно-рятувальної частини 11 державного пожежно-рятувального загону (м.Волноваха) Головного територіального управління МНС у Донецькій області - строком на 5 років з 26.04.2013 року по 25.04.2018 року;

- витяг з висновку службового розслідування від 30.05.2022 року за фактом надходження інформації щодо співробітників 11 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області з окупаційною владою, відповідно до якого комісією встановлено, що рятувальник рятувального відділення 68 державної пожежно-рятувальної частини 11 державного пожежно-рятувального загону Головного управління, старший сержант ОСОБА_5 залишився на непідконтрольній українській владі території та добровільно працює на окупаційну владу у так званому «МЧС ДНР», чим порушив Присягу та контракт, вимоги законодавства України, а тому підлягає звільненню зі служби цивільного захисту;

- витяг з наказу Головного управління ДСНС України у Донецькій області № 246 о/с від 31.05.2022 року, відповідно до якого старшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_5 , рятувальника рятувального відділення 68 державної пожежно-рятувальної частини 11 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області звільнено із служби цивільного захисту, за пунктом 176 підпунктом 12 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 593 від 11.07.2013 року;

- протокол про проведення пред`явлення для впізнання від 09.02.2023 року з фототаблицею до нього та DVD-R диском, згідно з якими свідок ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_5 за фотознімком серед інших осіб, як особу з яким познайомився на роботі 68 ДПРЧ 11 ДПРЗ ДСНС України у Донецькій області;

- протокол огляду від 05.04.2023 року та доданий до нього DVD-R диск, згідно з якими на пошукових сервісах www.google.com виявлено інформацію, яка стосується ОСОБА_5 : на ресурсі «Однокласники» знаходиться сторінка (аккаунт) ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зазначено - м.Волноваха, також зазначені його родичі; у соціальній мережі «ВКонтакте» встановлено, що ОСОБА_8 зазначив місце перебування - м.Волноваха, місце роботи - МЧС в м.Волноваха з 1999 року, рятівник; також в ході огляду встановлено, що відкривши посилання на місце роботи в сторінці (аккаунту) ОСОБА_7 ймовірно зазначено працівник МЧС росії;

- протокол за результатами проведення НСРД, а саме зняття інформації з електронних інформаційних систем від 12.05.2023 (з врахуванням наявності відповідних дозволів на проведення НСРД, які досліджені судом), з сервісу електронної пошти «Mail.ru» в обліковому записі користувача « ОСОБА_5 » були виявлені електронні листування, у тому числі з наступними користувачами «Макеевка МЧС», «Волноваха МЧС», «Докучаевск МЧС», «Снежное МЧС» «Харцьзск МЧС», «Казначейство ДНР», серед іншого виявлено документ під назвою «Приказ № 741 лс от 08.04.2022-2.docx»;

- зміст вказаного «Приказа» від 08.04.2022 року відповідно до якого на підставі особистої заяви ОСОБА_5 та інших поданих ним документів обвинуваченого ОСОБА_5 призначено на посаду рятувальника рятувального відділу 69 пожежно-рятувальної частини державної бюджетної установи «Пожежно-рятувальний загін м.Волноваха Міністерства по справах цивільного захисту, надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих Донецької народної республіки», присвоївши йому спеціальне звання старший сержант служби цивільного захисту, з 08.04.2022 року;

- лист Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 20.07.2023 року, згідно з яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документований паспортом громадянина України Серії НОМЕР_1 , виданий 03.01.2008 року Волноваським РВ ГУМВС України в Донецькій області та ПГУВК серії GB № 838878, оформлений 26.01.2022 року, термін дії до 26.01.2032 року, орган видачі - 1470 (Волноваський відділ ГУДМС України в Донецькій області), статус - діючий.

При цьому, суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 21.12.2022 року; рапорт старшого оперуповноваженого в ОВС УСБУ у Львівській області від 14.12.2022 року; постанову про доручення здійснення досудового розслідування та визначення органу прокуратури від 12.04.2024 року, оскільки самі по собі вказані документи не містять доказових даних, що мають значення для розгляду кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти на даний час.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Волноваська міська територіальна громада з 10.03.2022 року внесена до вказаного переліку територіальних громад як територія, тимчасово окупована російською федерацією.

Оцінивши надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, суд всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, вважає вищезазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України поза розумним сумнівом з огляду на наступне.

Згідно зі ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.7 ст.111-1 КК України стороною обвинувачення кваліфіковано правильно, оскільки він, будучи громадянином України, добровільно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі терористичної організації, а саме рятувальника рятувального відділення 69 пожежно-рятувальної частини державної бюджетної установи «Пожежно-рятувальний загін м.Волноваха Міністерства по справах цивільного захисту, надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих Донецької народної республіки», створеної представниками держави-агресора на території тимчасово окупованої Волноваської міської територіальної громади Волноваського району Донецької області, на якій перебуває по даний час.

При цьому, суд враховує, що 23.05.2024 року відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України. Постановою слідчого від 31.05.2024 року, ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук. Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 10.06.2024 року, надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування.

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 14.01.2025 року, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, визначено здійснювати у спеціальному судовому провадженні відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, у відсутності обвинуваченого, оскільки він неодноразово у судові засідання не з`явився і переховується на непідконтрольній території Україні. Отже, судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia), який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст.323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, сприяє забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Так, з метою дотримання прав та законних інтересів обвинуваченого ОСОБА_5 , дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язкової участі захисника - адвоката ОСОБА_4 , що був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Львівській області.

Повістки про виклик обвинуваченого в судові засідання були опубліковані у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Личаківського районного суду м.Львова, інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст.323 КПК України.

При цьому, на своє глибоке переконання, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який, в свою чергу, повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, та так само свідчить про наявність у нього наміру ухилитись від кримінальної відповідальності. В той же час, ухилення обвинуваченого від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст.63 Конституції України), та як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Так, з матеріалів кримінального провадження та показань свідка вбачається, що обвинувачений, будучи громадянином України, обіймаючи посаду рятувальника рятувального відділення 68 державної пожежно-рятувальної частини 11 державного пожежно-рятувального загону (м.Волноваха), добровільно вступив на службу цивільного захисту та відповідно склав присягу на вірність українському народові. Таким чином, він усвідомлював, що як громадянин України, проходячи службу цивільного захисту на посаді рятувальника, зобов`язаний згідно зі ст.68 Конституції України неухильно дотримуватися Конституції України та законів України.

В той же час, з матеріалів кримінального провадження та показань свідка відомо, що ОСОБА_5 добровільно зайняв посаду працівника незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території, а саме рятувальника рятувального відділу 69 пожежно-рятувальної частини державної бюджетної установи «Пожежно-рятувальний загін м.Волноваха Міністерства по справах цивільного захисту, надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих Донецької народної республіки», створеної представниками держави-агресора на території тимчасово окупованої Волноваської міської територіальної громади Волноваського району Донецької області.

Також з матеріалів кримінального провадження та показань свідка встановлено, що більшість працівників 11 ДПРЗ ГУ ДСНС України після окупації м.Волноваха Донецької області російськими окупаційними військами за рішенням керівництва залишили окуповану територію і вибули на підконтрольну Україні територію і підрозділ продовжив виконувати свої завдання. В той же час, обвинувачений та частина працівників залишилися на окупованій території, і ОСОБА_5 добровільно зайняв посаду працівника незаконного правоохоронного органу у так званій «мчс днр».

А тому, цими доказами підтверджено, що обвинувачений свідомо, добровільно не залишив тимчасово окуповану територію України та добровільно зайняв посаду у незаконних правоохоронних органах. При цьому, він усвідомлював, що є громадянином України, що складав присягу і урочисто поклявся завжди залишатися відданим українському народові, неухильно дотримуватися Конституції та законів України, бути чесним, сумлінним і дисциплінованим.

Добровільно зайнявши посаду у правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, обвинувачений також усвідомлював, що цим він допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади та приймає участь в реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора.

Призначення покарання

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином, реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання, відсутні.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення ним кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, об`єктом якого стали суспільні відносини, пов`язані зі збройною агресією російської федерації та національною безпекою України, особу винного, який раніше не судимий.

Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, а також враховуючи те, що обвинувачений вчинив даний злочин умисно, усвідомлюючи свої дії, які полягли у колабораційній діяльності, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з додатковим покаранням у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах на певний строк.

При цьому, суд враховує, що оскільки обвинувачений умисно, свідомо вчинив дії, які полягали у колабораційній діяльності, і він такими діями допомагає агресору утримувати окуповану територію, тому все майно, яке належить йому на праві приватної власності в Україні має бути конфісковане в дохід держави.

Саме таке покарання буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання, передбаченій ст.50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Крім того, оскільки ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, у відповідності до вимог ст.54 КК України суд вважає за необхідне позбавити його звання «старший сержант служби цивільного захисту».

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

У зв`язку із призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 10.06.2024 року, арешт майна ОСОБА_5 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України та призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу приведення вироку до виконання, затримання обвинуваченого і взяття його під варту.

Позбавити ОСОБА_5 звання «старший сержант служби цивільного захисту».

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику і прокурору.

Суддя ОСОБА_1