Справа № 496/7544/24
Провадження № 1-кп/496/189/25
У Х В А Л А

27 січня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої, законного представників потерпілих ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області обвинувальний акт та додані матеріали за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Біляївського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з доданими документами відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою суду від 27.11.2024 року було направлено подання до Одеського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1КК України до відповідного суду за підсудністю.

Відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду від 12.12.2024 року вказане подання було залишене без задоволення у зв`язку з неналежним обґрунтуванням, щодо визначення місця вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину.

У підготовчому судовому засіданні на обговорення учасників підготовчого засідання було поставлене питання щодо неможливості розгляду вказаного акту до судового та проведення будь-яких дій визначених ст.ст. 314-316 КПК України, оскільки останній надійшов до суду з порушенням правил територіальної підсудності, що є підставою для направлення його до Одеського апеляційного суду з відповідним поданням з належним зазначенням точних даних місця вчинення злочину.

Учасники підготовчого засідання вважали за необхідне направити обвинувальний акт до Одеського апеляційного суду для визначення підсудності.

Вивчивши та дослідивши наданий обвинувальний акт, заслухавши думку всіх учасників провадження, які погодилися з доводами прокурора, суд приходить до висновку, що даний обвинувальний акт надійшов до суду з порушенням правил територіальної підсудності з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Частиною 1 ст. 34 цього Кодексу передбачено, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження, суд направляє обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності.

Із обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому діяння на ділянці 443 км. автодороги «Одеса Київ», з боку м. Одеса в напрямку м. Київ, (землі Дачненської ОТГ Одеського району Одеської області), що відноситься до територіальної юрисдикції Роздільнянського районного суду Одеської області.

Саме до таких висновків прийшов суд з огляду на наступне. Відповідно до наявних відкритих даних, до адміністративно-територіальної реформи, яка відбулася 17.07.2020 року, ділянка 443 км автодороги М05 «КиївОдеса» знаходилася в межах Роздільнянського району Одеської області. Після реформи територія вказаного району було змінено, а частина його території увійшла до складу новоствореного Одеського району. Таким чином, до 17.07.2020 року, зазначена ділянка траси належала до Роздільнянського району Одеської області. Приблизні географічні координати ділянки 443 км автодороги М05 «КиївОдеса»: Широта: 47.0011° N; Довгота: 30.0342° E. Ці координати відповідають ділянці дороги поблизу села Болгарка, яка входила до складу Роздільнянського району Одеської області до адміністративно-територіальної реформи.

Законний представник малолітніх потерпілих ОСОБА_4 у підготовчому засіданні пояснила, що подія трапилася саме поблизу села Болгарка Одеського району Одеської області.

В свою чергу, Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» в Україні утворено 136 нових та ліквідовано існуючі 490 районів, зокрема створено Одеський район (з адміністративним центром у місті Одеса) у складі територій Авангардівської селищної, Біляївської міської, Великодальницької сільської, Великодолинської селищної, Вигодянської сільської, Визирської сільської, Дальницької сільської, Дачненської сільської, Доброславської селищної, Красносільської сільської, Маяківської сільської, Нерубайської сільської, Овідіопольської селищної, Одеської міської, Таїровської селищної, Теплодарської міської, Усатівської сільської, Фонтанської сільської, Чорноморської міської, Чорноморської селищної, Южненської міської, Яськівської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України та ліквідовано в Одеській області: Ананьївський, Арцизький, Балтський, Березівський, Білгород-Дністровський, Біляївський, Болградський, Великомихайлівський, Захарівський, Іванівський, Ізмаїльський, Кілійський, Кодимський, Лиманський, Любашівський, Миколаївський, Овідіопольський, Окнянський, Подільський, Ренійський, Роздільнянський, Савранський, Саратський, Тарутинський, Татарбунарський, Ширяївський райони.

Система судоустрою хоча і будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності, однак на практиці вона не завжди може співпадати з існуючим адміністративно-територіальним поділом держави. Зміна ж адміністративно-територіального устрою може бути лише підставою для перегляду існуючої системи судоустрою в порядку визначеному Конституцієюта законами України.

Відповідно, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, кожен місцевий загальний суд продовжує здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Суди утворюються, реорганізуються і ліквідуються законом.

Законом України «Про внесення зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів від 03.11.2020 року, розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 31, ст. 545 із наступними змінами) доповнено пунктом 3-1 такого змісту, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року № 807-IX, але не пізніше 1 січня 2022 року Законом України «Про внесення зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів від 03.11.2020 року, розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 31, ст. 545 із наступними змінами) доповнено пунктом 3-1 такого змісту, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року № 807-IX, але не пізніше 1 січня 2022 року. Законом продовжено термін на один рік здійснення місцевими судами своїх повноважень у межах раніше визначеної (до утворення (ліквідації) районів згідно з Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-IX «Про утворення та ліквідацію районів») територіальної юрисдикції, але не пізніше 1 січня 2023 року.

Законом України «Про внесення зміни до пункту 3-1розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів» від 01.12.2022 року за №2808-IX встановлено, що відповідно до п. 3-1 вищезазначеного Закону: «До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року№ 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року№ 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року№ 2102-IX».

Згідно листа Ради суддів України від 22.07.2020 року № 9рс-466/20-вих, адресованому головам місцевих та апеляційних загальних судів, зазначено, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

За змістом ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановлюється вмотивована ухвала.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні в справі «Коем та інші проти Бельгії» від 22.06.2000р. ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не був судом, уповноваженим законом, оскільки без вирішення питання підсудності через вищестоящі органи, сам суд самостійно не може вирішувати питання підвідомчості кримінальних справ та констатував порушення п. 1 статті 6 Конвенції.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 412 КПК України передбачено, що порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому безумовною підставою для скасування судового рішення.

Згідно з приписами статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи зі змісту положень статей 32, 34 КПК України, враховуючи практику ЄСПЛ з аналогічних підстав, з огляду на вищевикладене, оскільки вказане кримінальне провадження надійшло на розгляд до Біляївського районного суду Одеської області не після визначення підсудності, а безпосередньо з Біляївської окружної прокуратури Одеської області, з метою забезпечення дотримання загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України та не порушення вимог кримінального процесуального закону, суд вважає за необхідне направити до Одеського апеляційного суду подання для вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції відповідно до ст. 32 КПК України.

Керуючись ст. ст.32,34,314 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Направити подання до Одеського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1КК України до відповідного суду за підсудністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1