Провадження №1-кс/369/3704/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вар тою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001319 від 23.12.2024, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вар тою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001319 від 23.12.2024, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ ВП№1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській областізнаходяться матеріали кримінального провадження, внесені 23.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001319, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ.

Також подальшими Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, останній раз перед вчиненням кримінального правопорушення Указом Президента №740/2024 від 28.10.2024 затверджений законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №4024-IX від 29.10.2024, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб (тобто до 08 лютого 2025 року)

При цьому досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 23 грудня 2024 року, близько 12 години 07 хвилин, перебував у приміщенні магазину «Гурман», розташованому за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Святопетрівське, бульвар Тараса Шевченка буд. 6, де здійснював покупки товарів для власного використання. В процесі придбання необхідних товарів, ОСОБА_4 здійснював розрахунок на касі за товари у вищевказаному магазині, де побачив на прилавку мобільний телефон марки «Motorola», який туди поклала продавець вказаного магазину ОСОБА_8 , у нього виник злочинний умисел на вчинення крадіжки зазначеного мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , того ж дня, 23.12.2024, близько 12 години 10 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Гурман», розташованому за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Святопетрівське, бульвар Тараса Шевченка буд. 6, діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає і присутні продавці та покупці не усвідомлюють злочинний характер його дій, усвідомлюючи те, що в Україні діє воєнний стан, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Motorola» модель «moto e7 power» imei: НОМЕР_1 , серійний номер: НОМЕР_2 , який знаходився на прилавку у вищевказаному магазині та який належить потерпілій ОСОБА_8 . Після чого утримуючи при собі вказаний мобільний телефон одразу вийшов із приміщення магазину «Гурман», отримавши фактичну можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд.

Своїми злочинними умисними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 4239 (чотири тисячі двісті тридцять дев`ять) грн. 20 коп.

В подальшому в ході проведення слідчих та розшукових дій, спрямованих на встановлення особи, причетної до вчинення кримінального правопорушення, було встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Херсон, українець, громадянин України, офіційно не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 25.05.2021 Дарницьким районним судом м. Києва, засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком на 2 роки 1 місяць, який 23.12.2024 року був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України є: електронний рапорт, протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 , протокол впізнання особи за фотознімками з потерпілою ОСОБА_8 , протокол допиту свідка ОСОБА_9 , протокол впізнання особи за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 , протоколом огляду відеозапису від 23.12.2024 та інші докази у своїй сукупності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У даному випадку ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, санкція статті за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній наразі перебуває у розшуку за ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, де засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, не пов`язаного з позбавленням волі, який з невідомих причин відсутній за місцем проживання та роботи. Тому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи можливість реального покарання, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, у вчиненні якого він підозрюється та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Враховуючи ці обставини і тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також те, що останній не має на утриманні неповнолітніх/малолітніх дітей та/або непрацездатних членів сім`ї, за якими необхідно доглядати, не має постійного місця роботи, а отже не має міцних соціальних зав`язків, то існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на свідків у кримінальному провадженні. Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце роботи свідків, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. На даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановити всіх свідків у даному кримінальному провадженні, а тому існує реальний ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань. Такими своїми діями підозрюваний перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Обґрунтовуючи наявність і ступінь ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення враховує, що згідно із п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на потерпілих, свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що підозрюваний неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, не має постійного місця роботи та засобів для існування, не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання (не має на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків тощо), тому під страхом юридичних наслідків, які можуть настати, підозрюваний може знову вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема з корисливих мотивів.

Враховуючи вищевикладене, відносно ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків та зможе запобігти усім вищевказаним ризикам,

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст. ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі вище наведеного, слідчий просив слідчого суддю застосувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 25.05.2021 Дарницьким районним судом м. Києва, засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» строком 60 днів.

Прокурор в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, просив слідчого суддю його задовольнити.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, просили в його задоволенні відмовити та застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку осіб які брали участь у розгляді справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Також слідчим та прокурором не достатньо обґрунтовано ризики які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , окрім вище викладених обставин, слідчий суддя у відповідності до положень ст. 178 КПК України враховує наявність доказів, що обґрунтовують підозру, які свідчать про обґрунтованість вказаних в клопотанні обставин, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягає дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_4 винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001319 від 23.12.2024, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 58 (п`ятдесят вісім) діб, тобто до 20 лютого 2025 року (включно).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 58 (п`ятдесят вісім) діб, тобто до 20 лютого 2025 року (включно) наступні обов`язки:

не відлучатися цілодобово з місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у вказаному провадженні.

Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з під варти в залі судового засідання.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1