Справа № 635/2545/24
Провадження № 1-кп/635/729/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14.03.2024 справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08.05.2024 справу призначено до судового розгляду.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , строком на 60 днів із можливістю внесення застави, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на відсутність ризиків зазначених прокурором у клопотанні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного, проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, просив змінити запобіжний захід на інший - у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18.01.2024 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави до 15.03.2024.

Ухвалами Харківського районного суду Харківської області відносно ОСОБА_4 продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, який спливає 28.03.2025.

Вирішуючи питання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, крім того суд оцінює в сукупності всі обставини.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду, а тому продовжує існувати ризик переховування від суду.

Розглядаючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, в якому обвинувачується, зокрема у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, з метою незаконного збагачення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 до затримання не працював, припинення його протиправної діяльності не було наслідком добровільного волевиявлення останнього, а стало наслідком діяльності правоохоронних органів. На цей час є підстави вважати, що протиправна діяльність обвинуваченого зі збуту наркотичних засобів та психотропних речовин є чи не єдиним джерелом доходу останнього.

Суд відхиляє існування ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки вони вже допитані в ході судового розгляду.

З огляду на наведене у суду є обґрунтовані підстави вважати, що знаходячись на волі він може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому ризики передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Одночасно, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Суд не приймає доводи обвинуваченого та захисника про те, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Слід зауважити, що позиція суду ґрунтується на принципі презумпції невинуватості та не ставить за мету передбачити можливе покарання за інкримінований обвинуваченому злочин.

Визначений ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18.01.2024 при обранні запобіжного заходу розмір застави залишити без змін.

Беручи до уваги, що ухвала Харківського районного суду Харківської області про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 припиняє свою дію 28.03.2025, а судове провадження не завершено, суд дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку сторін, дійшов висновку про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 197, 199, 315 КПК України, ст. 90 КВК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 25.05.2025 включно.

Залишити раніше визначену суму застави у розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; 5) носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали встановити до 25.05.2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали, а особами, що утримуються під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1