Справа № 496/2648/24
Провадження № 1-кп/496/149/25
У Х В А Л А

01 квітня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться зазначений обвинувальний акт та ОСОБА_5 , обвинувачується у тому, що 13.10.2023 у близько 20:00 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 . На території вказаного домоволодіння розташовано два житлових будинки, в одному з яких проживає ОСОБА_5 разом з дружиною ОСОБА_6 та двома малолітніми дітьми, в іншому проживала матір ОСОБА_5 ОСОБА_7 . Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_5 вирішв продовжити розпивати алкогольні напої. З цією метою останній направився на кухню будинку, в якому він проживав разом із дружиною. Виявивши відсутність у холодильнику раніше придбаної ним пляшки горілки для власного споживання, ОСОБА_5 впевнив себе у тому, що вище вказаний алкогольний напій могла забрати лише його матір ОСОБА_7 , яка зловживала спиртними напоями. Далі, ОСОБА_5 направився до окремого будинку в якому проживала його матір, для подальшого з`ясування між ними стосунків. Підійшовши до вище вказаного будинку, ОСОБА_5 виявив свою матір сидячою біля порогу будинку. ОСОБА_5 підйшов до ОСОБА_7 та одразу почав в грубій, нецензурні формі, висловлювати на її адресу свої погрозливі вимоги стосовно негайного повернення йому алкогольного напою. На ґрунті висловлення припущень ОСОБА_5 щодо викрадення ОСОБА_7 , купленої ним пляшки горілки, між останніми одразу розпочалась словесна перепалка, яка невдовзі переросла у конфлікт, в ході якого опоненти почали брутально висловлюватися на адресу один одного, тим самим умисно ображаючи честь та гідність один одного. В ході раптово виниклого конфлікту у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних державою цінностей життя та здоров`я людини, передбачаючи суспільно небезпечний характер свої дій та свідомо бажаючи настання їх протиправних наслідків, бажаючи умисно спричинити свої матері ОСОБА_7 , тяжкі тілесні ушкодження, наніс останній, не менше двох ударів кулаками обох рук та не менше двох ударів ступнями ніг у взутті по верхнім кінцівка та тулубі. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 впала на землю, закривши голову руками та більше не чинила жодного опору. Не відступаючи від реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 ступнею правої ноги у взутті не менше одного удару по голові, в область носу, та не менше двох ударів по верхнім кінцівкам та тулубу, внаслідок чого ОСОБА_7 втратила свідомість. В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного задуму, затягнув свою непритомну матір до вітальні її будинку. У вітальні вказаного будинку, ОСОБА_5 розмістив ОСОБА_7 в положенні лежачи на спині, після чого наніс не менше двох ударів долонями обох рук по обличчі ОСОБА_7 , не менше двох ударів ступнями обох ніг у взутті по верхнім кінцівкам. В подальшому, ОСОБА_5 поставив праву ногу на живіт ОСОБА_7 та натиснув на живіт силою своєї ваги. Продовжуючи реалізацію свого злочинного задуму, ОСОБА_5 переніс непритомну ОСОБА_7 до спальної кімнати вказаного будинку, де наніс не менше двох ударів ступнями обох ніг по голові ОСОБА_7 . В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження та в результаті чого настала смерть ОСОБА_7 . Смерть ОСОБА_7 , перебуває у прямому причинному зв`язку з виявленою у неї закритою внутрішньо-черепною травмою у вигляді: синці та садна голови, забита рана нижнього повіка лівого ока, крововиливи під тверду мозкову оболонку правої та лівої півкуль головного мозку, крововиливи під м`які мозкові оболонки тім`яної частки правої півкулі, потиличних часток обох півкуль та мозочку. Безпосередньою причиною смерті став набряк головного мозку. З метою укриття своїх злочинних дій, не бажаючи бути притягнутим до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 після завершення реалізації злочинного задуму, забрав у своєї дружини ОСОБА_6 мобільний телефон, щоб остання не могла повідомити про даний факт правоохоронні органи та екстренні служби з надання невідкладної медичної допомоги.

У судовому засіданні прокурор, надане клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - підтримав. Своє клопотання обґрунтовував тим, що наявні ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, не працевлаштований та не має офіційного джерела доходів, може переховуватися від суду та випливати на свідків.

Захисник у судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора, зазначила, що обвинувачений має на утриманні двох малолітніх дітей, дружину, раніше не судимий та запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації буде достатнім для запобігання ризиків на які посилається прокурор.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 05.04.2025 року, але завершити судовий розгляд не можливо, так як свідки не допитані, докази не досліджені у повному обсязі та не допитаний обвинувачений.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Суд погоджується з доцільністю тримання обвинуваченого під вартою, виходячи з того, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти, які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Так, судом встановлено, що обвинувачений, не працевлаштований, не має законних джерел для існування, свідки по справі не допитані, його дружина з якою він мешкає за однією адресою є свідком по справі, тобто наразі існують ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. Таким чином, обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, які проживають в одному населеному пункті , експертів, спеціалістів.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

У зв`язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи на даний час, а тому клопотання прокурора обґрунтоване і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177-178,181, 194, 365 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 01.04.2025 року до 30.05.2025 року, включно в ДУ «Одеської слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - начальнику ДУ «Одеської слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1