УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1151/24

Провадження № 1-кп/568/98/24

18 грудня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радивилів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 05.04.2024р., за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України перебуває на розгляді в Радивилівському районному суді Рівненської області. Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 29.12.2024 р. По даній справі здійснюється судовий розгляд, судом постановлено про повний порядок дослідження доказів по справі.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 ще на 60 діб, оскільки ризики, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення, продовжують існувати та інші альтернативні більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, в тому числі: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та кримінального проступку. Ризики, заявлені прокурором у клопотанні та передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК продовжують існувати. Так, на думку суду можливість обвинувачуваного переховуватися від суду є вірогідною, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим. Крім цього, суд враховує, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем ЗСУ, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що є підтвердженням того факту, що він може з метою уникнення відповідальності залишити своє місце проживання.

Також, на думку суду залишається вірогідною можливість обвинуваченого незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з огляду на те, що обвинувачений знає особу свідка, анкетні дані якої змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні» та шляхом умовлянь або погроз незаконно впливати на вказаних осіб з- метою зміни останніми своїх показань. Можливість обвинуваченого вчиняти інші кримінальні правопорушення, суд вважає вірогідним, з огляду на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких умисних кримінальних правопорушень, немає постійного джерела доходів, а кримінальні правопорушення вчинені ним з корисливих мотивів.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід кореспондується із характером суспільного інтересу, підставами і метою його обрання, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються обвинуваченому, не надає можливості обвинуваченому перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду. Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням строку тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_4 та його особи не виходить за межі розумного строку.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Виходячи з викладеного, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду та продовження злочинної діяльності, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 на строк 60 діб до 16 лютого 2025 року включно.

Доказів того, що обвинувачений не може утримуватись в умовах СІЗО суду не надано.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, вважаю за необхідне визначити розмір застави у 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне покласти обов`язки прибувати на виклики до Радивилівського районного суду Рівненської області, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає: АДРЕСА_1 без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання і роботи.

Керуючись ст. ст. 331, 372, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 60 діб до 16 лютого 2025 року включно.

Встановити заставу у межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840,00 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень 00 копійок).

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

За умови внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 16.02.2025 року.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_4 та начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1