У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 4 ст. 189 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2024 року підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. Ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або у разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановити підозрюваному розмір застави, передбачений ст. 182 КПК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт мотивувала тим, що з 03.12.2024 по 06.12.2024 перебувала на лікарняному, а повний текст ухвали слідчого судді отримала 10.12.2024.

Захисник вважає, що прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 . Вважає, що присутні ознаки провокації з боку потерпілого та штучне створення доказів, підроблення кримінального провадження.

Апелянт вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведені.

Встановлені слідчим суддею обставини.

СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000699 від 05.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

06.09.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

08.09.2024 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.11.2024 включно.

22.10.2024 постановою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000699 продовжено до 3-х місяців, тобто до 05.12.2024.

31.10.2024 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 05.12.2024 року включно.

02.12.2024 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000699 продовжено до 6 місяців, тобто до 05.03.2025 включно.

Слідчий звернувся з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , в обґрунтування якого зазначив, що для завершення досудового розслідування необхідно провести значний обсяг слідчих дій, спрямованих на отримання доказів у ньому.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , слідчий суддя зазначила, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами.

Крім того, на даний час досудове розслідування триває, усі необхідні слідчі та процесуальні дії для отримання доказів, які в подальшому можуть бути використаними під час судового розгляду кримінального провадження, не могли бути проведені раніше з об`єктивних причин.

Слідчий суддя дійшла висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 та на даний час не зменшилися.

Також враховано особу підозрюваного ОСОБА_7 , який хоча і одружений, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, проте офіційно не працює, не має офіційних джерел доходу, раніше судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, згідно підозри вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку. Крім того, злочинна діяльність ОСОБА_7 припинена лише за втручання правоохоронних органів та підозрюваний обізнаний про місце проживання потерпілого та свідків.

Враховуючи обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, а також особу підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшла висновку про відсутність підстав для визначення застави у даному кримінальному провадженні.

На переконання слідчого судді, продовження строку тримання підозрюваного під вартою відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам доведеним під час розгляду клопотання.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно вимогам п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

З огляду на те, що повний текст ухвали слідчого судді було оголошено 04.12.2024, а захисник копію отримала 10.12.2024, тому строк на подачу апеляційної скарги, з урахуванням мотивів наведених апелянтом, слід поновити.

Щодо доводів апелянта, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, то колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався, адже клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 обґрунтовано належним чином. Висновки слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання під вартою підозрюваному є правильними.

Питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшло своє підтвердження під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Всупереч доводам захисника, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджується долученими до клопотання матеріалами. У матеріалах провадження відсутні дані, які б спростовували обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме у вимозіа передачі чужого майна (вимагання), з погрозами насильства над потерпілим і погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, вчинене в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.189 КК України, підтверджується даними: протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 05.08.2024; виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_8 ; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 06.09.2024; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколу огляду місця події в ході якого виявлено автомобіль Опель Астра, д.н. НОМЕР_1 , в якому знаходилися грошові кошти, які ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 в якості сплати неіснуючого боргу; протоколу обшуку автомобіля Опель Астра, д.н. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти, які ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 в якості сплати неіснуючого боргу; протоколу затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України від 05.09.2024.

Колегія суддів вважає передчасними твердження захисника про можливу провокацію з боку потерпілого та штучне створення доказів,та наголошує, що на даній стадії кримінального провадження лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та доцільність обрання відповідного запобіжного заходу.

На даному етапі досудового розслідування колегія суддів не може надавати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки триває досудове розслідування. Відповідно до положень ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Окрім того, під час апеляційного провадження колегією суддів встановлено, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, не зменшились.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та наголошує, що існування ризиків підтверджуються тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання на тривалий строк. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчий суддя при прийнятті рішення врахувала, що станом на дату розгляду клопотання, не проведено усі необхідні та можливі слідчі дії з метою отримання доказів.

Тому, слідчий суддя дійшла обґрунтованого висновку про неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За такого, строк тримання підозрюваного під вартою слід продовжити. Саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам, доведеним під час розгляду клопотання.

На переконання колегії суддів, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам, які не зменшились та продовжують існувати.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 слідчий суддя не визначила розмір застави. Всупереч доводам апелянта, колегія суддів наголошує, що прийняте рішення відповідає вимогам п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, згідно яким слідчий суддя мав право не визначити заставу у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на наведене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Поновити строк захиснику ОСОБА_6 на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3