У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001262 від 28.12.2022 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 05 серпня 2024 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове, Ізмаїльського (колишній Кілійський) району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого головою СФГ «Петренко», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та до затримання мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_6

(в режимі відеоконференції з ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор»),

захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_7

(в режимі відеоконференції за допомогою сервісу EASYCON)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник просять вирок суду скасувати. Призначити новий судовий розгляді у суді першої інстанції.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня фактичного затримання з - 30.12.2022 року. Зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання за даним вироком час тримання під вартою, з моменту взяття під варту з 30.12.2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день.

Цим же вироком, ОСОБА_10 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та із застосуванням статті 69 КК України призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з дня фактичного затримання з - 30.12.2022 року.

Зараховано ОСОБА_10 у строк відбування покарання за даним вироком час тримання під вартою, з моменту взяття під варту з 30.12.2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на користь держави судові витрати в розмірі 14008 гривень 41 копійки, за залучення експертів та проведення експертиз.

Вирок в частині обвинувачення ОСОБА_10 , не оскаржується.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник вказують на порушення судом таємниці нарадчої кімнати та вважають, що прийняття суддею Кілійського районного суду ОСОБА_11 процесуальних рішень по інших справах під час перебування в судді в нарадчій кімнаті для ухвалення вироку по даному кримінальному провадженні є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та є безумовною підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Захисник в своїй апеляційній скарзі зауважує, що висновки суду обґрунтовано тими ж самими припущеннями, які слідство зазначало в якості доказів в своєму розпорядженні станом на 29.12.2022 р., 17.02.2023 р., 22.03.2023 р., 23.05.2023 р, без зазначення жодного нового доказу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , тобто відповідна бездоказовість посилань суду в обґрунтування винуватості засудженого, на думку сторони захисту, свідчить про повну відсутність будь-яких, в тому числі належних та допустимих, доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 .

Вказує, що судом не виконано вимоги ст. 107 ч. 4 КПК України про фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження в суді першої інстанції судового засідання від 02.08.2024 р. (судові дебати та останнє слово обвинуваченого) та відсутнє у матеріалах провадження технічного носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, що в порядку передбаченому ст. 107 ч. 6, ст. 412 ч. 2 п. 7 КПК України є істотним порушенням кримінально процесуального закону та підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

Крім того, пояснює, що жодна з 22 експертиз не підтвердила обставин, викладених обвинуваченим ОСОБА_10 в зізнанні у вчиненому злочині, не виявила зв`язку ОСОБА_6 з ОСОБА_12 та слідів перебування ОСОБА_6 на подвір`ї ОСОБА_12 , в т.ч. у визначені час та обставини. Ані на руках, ані на одязі, ані на взутті ОСОБА_6 , ані на жодному предметі, виявленому при огляді місця події та в інших місцях, не було виявлено слідів, які б пов`язували обвинуваченого ОСОБА_6 із скоєнням кримінального правопорушення, що інкримінується.

На думку обвинуваченого та сторони захисту, жодним з доказів, наведених судом в обвинувальному вироку, не підтверджує підстави про те, що обвинувачений ОСОБА_6 «винуватість якого повністю підтверджена» діяв спільно», «умисними діями», «наніс численні удари», «вчинив кримінальне правопорушення», а тому вважають, що оскаржуваний вирок повинен бути скасований із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 27.12.2022 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , діючи в групі осіб без попередньої змови, спільно з ОСОБА_10 , знаходячись в приміщенні кімнати житлового будинку АДРЕСА_2 , де фактично проживав ОСОБА_12 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із останнім, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесли ОСОБА_12 не менше чотирьох ударів дерев`яним держаком сапи та численні удари руками і ногами в ділянку тулуба, голови, верхніх та нижніх кінцівок, а також, не менше двох разів стрибнули на тулуб ОСОБА_12 , чим спричинили останньому тілесні ушкодження, які при оцінці в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та які 28.12.2022 року, спричинили смерть ОСОБА_12 .

Умисні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , кожного окремо, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із спричиненням ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень від яких настала смерть останнього.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, умисне тяжке ушкодження, тобто тяжке умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке ушкодження, тобто тяжке умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їх захисників на підтримку вимог апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2. ст.121 КК України є правильною.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, підставами для скасування чи зміни судового рішення є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

При цьому, конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень, які наведені в апеляційних скаргах, які перешкодили суду всебічно розглянути матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 .

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 посилаючись на ст. 63 Конституції України відмовився від надання пояснень зазначив, що вина у вчиненні кримінального правопорушення не доведена, у зв`язку з чим просив суд ухвалити відносно нього виправдовувальний вирок.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, така повністю доводиться зібраними та дослідженими доказами, зокрема: показами обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_16 , дільничного ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_17 , свідка ОСОБА_18 , свідка ОСОБА_19 , свідка ОСОБА_18 , витягом з ЄРДР за № 0001262 від 28.12.2022 року за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за фактом виявлення 28.12.2022 року трупа ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 92), рапортом інспектора СРПП ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, про те, що 28.12.2022 року о 13 годині 17 хвилин надійшло повідомлення ОСОБА_14 , про те, що він виявив у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , труп ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 93), протоколом огляду місця події від 28.12.2022 року та таблицею ілюстрацій до нього, а саме приватного будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де на відстані 4 метрів від вхідних дверей на краю цементно - бетонної доріжки, виявлено плями бурого кольору, далі, знаходить навіс, в лівій частині якого знаходиться вбудовані в будинок одностворчаті двері, які на момент огляду були у відчиненому стані, де в приміщенні коридору виявлено труп ОСОБА_12 , постановою про визнання речовими доказами від 28.12.2022 року, згідно якої визнано речовими доказами: змиви речовини бурого кольору, металеву трубу; металевий чайник; металеву сапку з дерев`яною рукояткою; чоловічі штани лосини чорного кольору ( т.1 а.с. 132), протоколом огляду місця події від 28.12.2022 року, за наслідком проведеної слідчим з дозволу ОСОБА_6 , відповідної слідчої дії в приватному будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , за участю господаря будинку ОСОБА_6 , який зазначив, що 27.12.2022 року в нього була сварка з мешканцем с. Шевченкове, ОСОБА_20 , який проживає по АДРЕСА_2 , в ході якої він наніс йому тілесні ушкодження (т. 1 а. с. 138-140), постановою про визнання речовими доказами від 28.12.2022 року, згідно якої визнано речовими доказами: чоловічий комбінезон синього кольору, чоловічі берці, куртку та чоловічу кофту (т.1 а.с. 141), протоколом огляду місця події від 29.12.2022 року та таблицею ілюстрацій до нього, за наслідком проведеної слідчим з дозволу ОСОБА_15 , відповідної слідчої дії в приватному будинку, який розташований по АДРЕСА_3 , в якому мешкає вона зі своїм чоловіком ОСОБА_10 та дітьми (т. 1 а.с.147-152), постановою про визнання речовими доказами від 29.12.2022 року, згідно якої визнано речовими доказами: чоловічі черевики чорного кольору та чоловічі брюки сірого кольору (т.1 а.с. 153), копією свідоцтва про смерть ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с. 161), постановою про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 28.12.2022 року, відносно ОСОБА_12 (т.1 а.с. 162-163), протоколом огляду трупа від 28.12.2022 року (т.1 а.с. 164-165), та іншими доказами дослідженими в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 , вирок відносно якого не оскаржується, суду показав, що події відбувалися в с. Шевченкове Ізмаїльського району Одеської області. З потерпілим ОСОБА_12 вони були в дружніх відносинах. Приблизно в кінці грудня 2022 року, він дізнався що ОСОБА_12 , погрожував сокирою донці ОСОБА_6 . Згодом він зайшов до ОСОБА_6 поговорити та дізнатися, що трапилося, під час розмови випили спиртне, а потім вирішили піти до ОСОБА_21 . Прийшовши до потерпілого, він з ОСОБА_22 зайшли в дім та почали питати ОСОБА_21 чому він так робить, почалася сварка. Згодом ОСОБА_22 почав бити ОСОБА_21 , потім він теж втрутився у бійку, згодом взяв сапу та вдарив потерпілого. Потерпілого били вдвох з ОСОБА_22 , за те, що погрожував дівчинці. Після побиття, підняли ОСОБА_21 та вмили його, він був живий. На наступний день ОСОБА_21 повинен був прийти до ОСОБА_22 на роботу, як вони домовлялись. Обвинуваченого ОСОБА_22 знає давно, підстав оговорювати його не має.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що зранку грудня 2022 року, в який день саме, не пам`ятає, її чоловік ОСОБА_10 , пішов на роботу та ввечері, як зазвичай о 20 чи 21 години не прийшов, а прийшов аж за 12 ночі. Прийшовши, повідомив, що він разом з ОСОБА_22 , побили ОСОБА_21 , оскільки ОСОБА_21 щось викрав у її чоловіка. Далі, чоловік ліг спати. На наступний день він пішов на роботу та не повернувся. Ввечері приїхав слідчий та попросив куртку, штани та взуття, в яких її чоловік ходив на роботу вчора та вона видала слідчому речі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що в грудні 2022 року була вдома, потерпілий постійно кричав на собак, був агресивний. ОСОБА_23 проживав через дорогу від неї, близько 12 години ночі, вона чула шум. Знає потерпілого, як односельця, конфліктів з ним не було. За декілька днів до смерті ОСОБА_20 , приходили ОСОБА_22 та ОСОБА_24 , запитували про ОСОБА_20 , так як він викрав у ОСОБА_24 рибу.

Допитана в якості свідка ОСОБА_18 в судовому засіданні повідомила, що в грудні 2022 року до неї прийшов брат, ОСОБА_23 , вони поговорили та вона нагодувала його, дала ліки, оскільки він прихворів. Брат розповідав як жив у ОСОБА_22 . Коли була жінка, то було спокійно, а коли жінка пішла, то ОСОБА_22 бив його шлангом. Часто між ними були суперечки, ночував у парку, коли його вигнав ОСОБА_22 . Брат показував сліди від биття. Померлим знайшли його на наступний день.

У колегії суддів відсутні підстави сумніватись у достовірності даних показів свідків та пояснень потерпілої, оскільки вони є логічними, послідовними, та відповідають іншим зібраним по справі доказам.

Пояснення свідків, потерпілої, обвинуваченого ОСОБА_10 узгоджуються з висновком експерта № 118 від 23.02.2023 року та висновком експерта (додатково) № 118 від 22.05.2023 року, складеного судово-медичним експертом Південного міжрегіонального відділення № 6 (м. Кілія) СМЕ КУ ООБ СМЕ ОСОБА_25 , відповідно до якого смерть ОСОБА_26 настала в результаті закритої тупої травми огруддя та живота. Безпосередньою причиною смерті явився травматичний шок тяжкого ступеня. Серед іншого зазначено, що давність настання смерті ОСОБА_12 відповідає деяким термінам часу в межах 14-15 годин під час дослідження і, можливо, могла настати 28.12.2022 року в проміжок часу між 02:00-04:00 годин, на що вказують трупні явища, а саме стан трупного заклякання, стан трупних плям. Також встановлено, що тілесні ушкодження, які розташовані в області голови, верхніх та нижніх кінцівок у вигляді множинних синців та саден, мають незначні скороминущі явища тривалістю не більше 6 днів. Всі тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_12 могли бути нанесені послідовно в один короткий проміжок часу в межах однієї - двох годин (т.1 а.с. 167-173).

Матеріали провадження не містять будь-яких даних, які б підтверджували факт отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_12 за інших обставин.

Конституцією України проголошується, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Для кримінального процесуального законодавства це означає, що воно має бути зорієнтоване на забезпечення можливостей здійснення учасниками судового провадження процесуальних прав і додержання законності під час його відправлення.

Послідовне і неухильне додержання на всіх стадіях кримінального судочинства норм кримінального процесуального законодавства України є однією з важливих умов здійснення закріпленого ст. 55 Конституції України права громадян на судовий захист від протиправних посягань.

Диспозиція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає відповідальність за тілесне ушкодження. Склад цього кримінального правопорушення характеризується з суб`єктивної сторони - прямим або непрямим умислом. Згідно до свідоцтва про смерть № 118 від 29.12.2022 року, складеного лікарем - судмедекспертом ОСОБА_25 , вказано, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , від травматичного шоку, множинних переломів ребер та нападу внаслідок використання тупого предмету.

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку саме ці докази, що містяться в матеріалах провадження, на підставі яких ним були встановлені фактичні обставини справи та які знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Щодо посилань сторони захисту про недопустимість доказів, а саме протоколу огляду місця події, колегія суддів зауважує, що відповідно до положень ч. 7 ст. 237 КПК України, відео-фіксація - це право, а не обов`язок особи яка проводить відповідну слідчу дію.

Всупереч твердженням апелянтів всі докази, покладені в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_6 , отримані в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення, тому відповідно до вимог ст. 84 КПК України вони є належними, допустимими та достовірними.

Оцінюючи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає доведеною вину ОСОБА_6 у спричиненні умисного тяжкого ушкодження, тобто тяжке умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, а тому його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України. Доводи апелянтів, на думку колегії суддів, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданої апеляційної скарги.

Стосовно твердження апелянтів на порушення судом першої інстанції таємниці нарадчої кімнати, колегія суддів звертає увагу, що з цього приводу уповноваженою особою Кілійського районного суду Одеської області, проводилась службова перевірка та стороні захисту була надана змістовна та вичерпна відповідь, відповідно до якої 05.08.2024р. суддя ОСОБА_11 вийшов з нарадчої кімнати та з 14-00год. по 14-13год. оголосив вирок, ( його резолютивну частину), даний факт також підтверджений журналом судового засідання (Т.4 а.с.162-164), слухання справ та ухвалення відповідних рішень та постанов по ним, зазначених стороною захисту, відбувався вже після розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 .

За такого твердження апелянтів про те, що судом першої інстанції істотно порушенні вимоги кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного вироку, є хибними та спростовані матеріалами судового провадження.

Крім того, є безпідставними твердження сторони захисту про те, що судом не виконано вимоги ст. 107 ч. 4 КПК України про фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження в суді першої інстанції судового засідання від 02.08.2024 р. (судові дебати та останнє слово обвинуваченого) та відсутнє у матеріалах провадження технічного носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Так, положеннями ч.5 ст.27 КПК України передбачено, що під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з вимогами ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Положенням ст.108 КПК України передбачено, що під час судового засідання ведеться журнал судового засідання, який підписується секретарем судового засідання.

Відповідно до наказу ДСА № 156 від 06.06.2022 року «Про затвердження Інструкції щодо роботи з технічними засобами фіксування судового засідання», після завершення фіксування та збереження технічного запису судового засідання в протоколі (журналі) цього засідання засобами підсистеми відеоконференцзв`язку автоматично формується веб-посилання на технічний запис, збережений в централізованому файловому сховищі. Після закінчення судового засідання протокол (журнал) судового засідання у визначені процесуальним законодавством строки підписується кваліфікованим електронним підписом секретаря судового засідання, після чого блокується для внесення змін. Протокол (журнал) судового засідання автоматично зберігається в централізованому файловому сховищі разом з технічним записом судового засідання, який є додатком до протоколу (журналу).

Тобто передбачена можливість збереження записів судового засідання в централізованому файловому сховищі, замість оптичних дисків.

Як вбачається журнал судового засіданні від 02.08.2024р., який міститься у матеріалах даного судового провадження, має веб-посилання на технічний запис судового засідання у централізованому файловому сховищі, а сам журнал судового засідання містить дані про хід судового розгляду (Т.4 а.с.150-155).

Щодо призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 то воно призначено згідно з вимогами ст.65 КК України. При цьому судом враховано тяжкість та громадську небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, данні, що характеризують особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання та дійшов до висновку, що ОСОБА_6 , має бути призначене покарання у виді позбавлення волі в межах визначених санкцією інкримінованої статі, оскільки інше більш м`яке покарання не справить належного виховного впливу на обвинуваченого для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Зважаючи на викладене, рішення суду є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження апелянтів, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 05 серпня 2024 року, стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді