Справа № 159/647/25
Провадження № 1-кп/159/306/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження розглянув обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000019 по обвинуваченню

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель, Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.09.2012р., ОСОБА_2 зобов`язано сплачувати аліменти в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 380 (триста вісімдесят) гривень щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 21 серпня 2012 року. Будучи ознайомленим із вказаним судовим рішенням та знаючи про покладений на нього обов`язок, щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з 01.01.2022 по 30.03.2022 та з 01.05.2022 но 01.01.2025 ОСОБА_2 злісно ухилявся від сплати вищевказаних коштів. Так, ОСОБА_2 у вказаний період часу, будучи 22.05.2023 у встановленому законом визнаним інвалідом III групи загального захворювання, однак здатним працювати в полегшених умовах, попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги головного державного виконавця Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУЮ про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.09.2012, порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, в центр зайнятості з приводу працевлаштування не звертався, офіційно не працевлаштовувався, аліменти не виплачував, внаслідок чого за вказаний вище період утворилась заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 103609,00 гривень (сто три тисячі шістсот дев`ять гривень), що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Обставини вчиненого ОСОБА_2 кримінального проступку не оспорюються учасниками кримінального провадження та вони згодні на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, про що свідчать, додані до обвинувального акта їх письмові заяви.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_2 наявні. Діяння, у вчиненні якого він обвинувачується, мало місце. Дане діяння містить склад кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та кваліфікується судом як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обговорюючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер скоєного кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, дані про особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, розкаявся, що судом враховується як обставини які пом`якшують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

ОСОБА_2 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, не судимий, характеризується задовільно, не працює, не одружений, скоїв кримінальний проступок, тяжких наслідків не настало.

Потерпіла звернулася із заявою в якій вказує, що просить призначити обвинуваченому мінімальне покарання у виді пробаційного нагляду.

За вимогами кримінального закону вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України карається громадськими роботами на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

За приписами ч.2 ст.65 КК України більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.3 ст.56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Суд враховує, що обвинувачений визнаний особою з інвалідністю третьої групи, згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 не проходить службу в лавах Збройних Сил України. Отже зазначені заборони кримінального закону, щодо неможливості призначити покарання у виді громадських робіт на обвинуваченого не розповсюджуються.

Сторона обвинувачення, потерпілий будь-яким чином не обґрунтовують, що менш суворий вид покарання у виді громадських робіт ніж пробаційний нагляд, який полягає в обмеженні прав і свобод засудженого буде недостатній для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За наведених обставин суд приходе до висновку, що призначення обвинуваченому покарання у мінімальному розмирі санкції статті кримінального закону у виді громадських робіт буде достатньою мірою відповідати загальних засад призначення покарання передбачених ст. 65 КК України оскільки суд вважає, що дана міра покарання є достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжні заходи до ОСОБА_2 не застосовувались, клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора не надходило.

Судові витрати та цивільний позов не заявлялися.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 КПК України суд - ,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий:ОСОБА_1