Справа № 936/422/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/421/23 за апеляційною скаргою начальника Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 01.06.2023.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Латірка Воловецького району Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючий, одружений, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, несудимий, засуджений:

- за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 03 (три) роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно вироку ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_9 , будучи військовозобов`язаним, 20.02.2023 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою АДРЕСА_2 , де йому було запропоновано отримати повістку на відправку у військову частину НОМЕР_1 на 21.02.2023. ОСОБА_9 отримав дану повістку на відправку та належним чином у встановленому законом порядку був повідомлений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про кримінальну відповідальність за відмову від отримання повістки під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022.

Однак, ОСОБА_9 достовірно знаючи про мобілізацію, відповідно до Указу Президента України № 64-2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, та маючи умисел на

-2-

ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, отримавши повістку для направлення у військову частину НОМЕР_1 , на відправку 21.02.2023 не з`явився, та не був відправлений у військову частину, а тому за таких обставин ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 , вказує на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить вирок від 01.06.2023 щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким за ст. 336 КК України призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки, а в решті вирок залишити без змін. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує на те, що призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції безпідставно застосував норми ст. 75 КК України, відтак допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Суд не врахував, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, що свідчить про його зневажливе ставлення до встановлених правил. Дане кримінальне правопорушення, хоч і відноситься до категорії нетяжких злочинів, однак судом не враховано того, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. І в умовах збройної агресії з боку іншої держави, захист Вітчизни набуває особливого значення. Вважає, що призначене судом покарання не сприятиме його меті виправленню та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим засудженим, так і іншими особами, а тому є явно несправедливим, внаслідок його м`якості.

У запереченні на апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу як безпідставну залишити без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_9 як законний та обґрунтований без зміни. Зазначає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства є обґрунтованим та справедливим. При розгляді судом першої інстанції кримінального провадження було враховано суспільні риси обвинуваченого його негативне ставлення до вчиненого злочину, пов`язаного з ухиленням від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, обставини його вчинення та тяжкість, а також те, що він визнав вину, щиро розкаявся, від відповідальності не ухиляється. Також зазначає, що судом було повно та об`єктивно досліджено всі докази, у тому числі характеристику ОСОБА_9 та досудову доповідь органу пробації. Тому, вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано положення ст. 75 КК України, а доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків.

14.02.2025 захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 подала до апеляційного суду письмове клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 . При цьому враховується, що обвинувачений належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки. Також приймається до уваги думка захисника-адвоката ОСОБА_6 про можливість розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого.

-3-

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав подане клопотання, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та не заперечив проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку зі зміною обстановки, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку зі зміною обстановки слід задовольнити, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Інститут звільнення від кримінальної відповідальності дозволяє не застосовувати жодну із форм реалізації кримінальної відповідальності до особи (осуд, покарання чи судимість).

Звільнення від кримінальної відповідальності згідно ст. 48 КК України це право, а не обов`язок суду. А застосування ст. 48 КК України є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку, що виправлення особи яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.

Відповідно до ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією порушень, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Стаття 48 КК України передбачає дві самостійні підстави звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності. Таке звільнення може мати місце, коли внаслідок зміни обстановки вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність або особа перестала бути суспільно небезпечною.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089 км 19), під втратою вчиненого особою діяння суспільної небезпечності кримінальний закон розуміє істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок якої втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь (наприклад, скасування надзвичайного стану, перехід країни від воєнного часу до мирного або від однієї системи господарювання до іншої тощо). Такі зміни, як правило, передують рішенню законодавця декриміналізувати ті чи інші діяння, у зв`язку з чим до ухвалення такого рішення законодавчим органом суд може у справах цієї категорії застосовувати ст. 48 КК України.

Особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

-4-

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 569/20/14-к, провадження № 51-2661км18 та від 04.02.2021 у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20.

Як вбачається з долученої стороною захисту довідки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 за № 456 від 14.02.2025, солдат ОСОБА_9 01.01.2025 призваний на військову службу до Збройних сил України.

Отже, з моменту прийняття на військову службу, а саме з 01.01.2025, ОСОБА_9 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відтак, з огляду на вищенаведене, з врахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався і позитивно характеризується, колегія суддів приходить до висновку, що після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України - ухилення від призову за мобілізацією на особливий період, та на момент апеляційного розгляду кримінального провадження, змінилася обстановка, оскільки військовозобов`язаний ОСОБА_9 з 01.01.2025 по даний час проходить військову службу, а тому вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність.

Вказані обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать про те, що обстановка, яка оточувала обвинуваченого на момент вчинення кримінального правопорушення, змінилася таким чином, що позитивно впливає на нього і робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного кримінального правопорушення. У результаті таких змін в житті обвинуваченого ОСОБА_9 істотно змінилась морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим, на думку суду, втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Згідно вимог ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частинами 1, 4 статті 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає обґрунтованим клопотання сторони захисту і приходить до висновку про те, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 цього Кодексу, відтак вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закриттю.

-5-

Керуючись ст. 284, 404, 405, 407, 417 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу начальника Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури задовольнити частково.

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України задовольнити.

Вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 01.06.2023 щодо ОСОБА_11 скасувати.

На підставі ст. 48 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційним судом.

Судді