Справа № 352/164/21
Провадження № 1-кп/352/36/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 р. м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

під час розгляду в підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000166 від 06.04.2020, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :

На розгляді у Тисменицькому районному суді Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , матеріали щодо якого виділені у окреме провадження, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаному із проникненням у житло та інше приміщення.

Згідно обвинувачення ОСОБА_5 , який засуджений за вчинення цього злочину, у не встановлений досудовим розслідуванням час вступив у злочинну змову з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який також засуджений за вчинення цього злочину, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного із проникненням у приміщення, на території Тисменицького району Івано-Франківської області.

Так, у період часу з 04 квітня до 06 квітня 2020 року ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 прибули до житлового будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , перелізли через металеву огорожу на територію житлового господарства, де за допомогою не встановленого досудовим розслідуванням предмета відтиснули металопластикове вікно та проникли до житлового будинку. ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, віднайшли в кімнатах на першому і другому поверсі будинку та таємно викрали майно потерпілої на загальну суму 15721 грн. Після цього ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 покинули місце вчинення злочину та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

У період часу з 10 квітня до 11 квітня 2020 року ОСОБА_5 , який засуджений за вчинення цього злочину, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , прибули до приміщення кафе-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 , з метою вчинення крадіжки. Реалізуючи свої злочинні наміри, діючи умисно, повторно, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 шляхом вільного доступу зайшли на територію кафе-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де за допомогою не встановленого досудовим розслідуванням предмета відтиснули металопластикове вікно та проникли всередину приміщення кафе-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, таємно викрали грошові кошти та майно потерпілого на загальну суму 2793,98 грн, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Після цього ОСОБА_5 , який засуджений за вчинення цього злочину, та ОСОБА_4 з приміщення кафе через незачинені дерев`яні двері проникли до приміщення магазину, де віднайшли і викрали грошові кошти та майно потерпілої ОСОБА_9 на загальну суму 10196,55 грн. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_4 покинули місце вчинення злочину та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

22 березня 2022 року Тисменицький районний суд Івано-Франківської області постановив ухвалу про оголошення розшуку обвинуваченого та дозвіл на його затримання з метою приводу до суду, яка не виконана.

Прокурор подав до суду клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке підтримав у судовому засіданні.

Суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Суд зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Згідно ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Суд уважає доведеним ризик переховування від суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений, знаючи про наявність щодо нього кримінального провадження, яке перебуває на розгляді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, виїхав за межі України, до суду не зявляється, переховуючись від правосуддя та перешкоджаючи суду в розгляді кримінального провадження.

Суд констатує, що для запобігання вказаному ризику, який є реальним, об`єктивно існує та перешкоджає швидкому, повному та неупередженому судовому розгляду кримінального провадження, недостатнім буде застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При вирішенні клопотання суд ураховує, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначається про те, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 у справі «Фокс, Кемпбелл та Гартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш мякий запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвалою від 12.12.2024 Тисменицький районний суд Івано-Франківської області оголосив обвинуваченого у міжнародний розшук.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України до клопотання про видачу в Українуособи, яка перебуває в розшуку, додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває за межами України, у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави до нього будуть застосовуватися правові процедури, передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, зокрема, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957.

Частина 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачає, що у випадку, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності у встановленому порядку, встановлено інші правила, ніж передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Як установлює ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність;нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, коли має місце законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції (п. f ч. 1 ст. 5).

Стаття 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників, ратифікованої Україною 16.01.1998, передбачає, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Згідно зі ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників для цілей цієї Конвенції термін «постанова про утримання під вартою» означає будь яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Тобто в разі застосування правових норм, передбачених цими міжнародними договорами, у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою.

Таким чином, законодавець чітко передбачив порядок обрання запобіжного заходу особі, яка переховується від органів досудового розслідування та суду України на території інших держав. При цьому ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою особі, яка перебуває у міжнародному розшуку, є безстроковою.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для обрання обвинуваченому, який оголошений у міжнародний розшук, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 176-178, 183-184, 193 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задоволити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання оголошеної у міжнародний розшук особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Організацію виконання ухвали доручити прокурору Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_2 .

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_10

Повна ухвала складена 17.12.2024.