УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора Солом`янського окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001887 від 20 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 5 статті 361 Кримінального кодексу України, про арешт тимчасово вилученого майна, -

в с т а н о в и в:

01 грудня 2024 року прокурор в порядку статті 36 КПК України, звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, у якому просить, накласти арешт на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку за адресою: Київська обл., Бориспільській р-н, с. Гора, вул. Київська, буд. 92, з метою збереження доказів.

Приписами частини 1 статті 16 КПК України передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання.

За правилами частини 1 статті 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Згідно з пунктом 1 частиною 2 статті 39-1 КПК України, керівник органу дізнання уповноважений визначати дізнавача, який здійснюватиме дізнання.

Крім того, згідно зі статтею 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

З аналізу наведених норм вбачається, що рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні, та в разі необхідності - групи прокурорів, що здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також рішення про призначення (визначення) слідчого (групи слідчих) в конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно ухвалюватись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова повинна відповідати передбаченим КПК України вимогам до процесуального рішення у формі постанови, зокрема бути підписаною службовою особою, яка її ухвалила.

З огляду на відсутність у матеріалах клопотання постанови про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 не наділений повноваженнями для погодження клопотань слідчого про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених КПК України, у межах кримінального провадження № 0001887 від 20 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 5 статті 361 Кримінального кодексу України.

Згідно частини 3 статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає необхідним повернути клопотання про арешт тимчасово вилученого майна прокурору на підставі частини 3 статті 172 КПК України, для усунення зазначених вище недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 170, 171, 172, 309, 369, 372, 395, 3765, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Солом`янського окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001887 від 20 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 5 статті 361 Кримінального кодексу України, про арешт тимчасово вилученого майна - повернути та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, з часу отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1