Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/17/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у повному обсязі)

14.02.2025селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю : секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор- ОСОБА_3 ,

обвинувачена- ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

законний представник обвинуваченої- ОСОБА_6 ,

представник служби в справах дітей ОСОБА_7 ,

представник органу поліції з питань ювенальної превенції ОСОБА_8 ,

представник органу пробації - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження ЄРДР № 0000225 від 02.12.2024 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженки і мешканки АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, учениці 11 класу Пилипецького ліцею Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, неодруженої, раніше не судимої, засіб мобільного зв`язку НОМЕР_1 ,

- про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , 20.08.2024, біля 11.00 години, перебуваючи в селищі Міжгір`я, Хустського району Закарпатської області, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, в умовах воєнного стану викрала від ОСОБА_10 , яка сиділа поруч з ОСОБА_11 на лаві для відпочинку біля адмінбудівлі Міжгірської селищної ради по вул.Шевченка, 78, селище Міжгір`я, Хустського району, мобільний телефон марки «Apple» iPhone Xr чорного кольору, що лежав на лаві біля потерпілої, ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта №CE-19/107-24/12908-ТВ від 05.12.2024 становить 3051 гривню 00 копійок, з наявною в ньому сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», ринкова вартість якої згідно довідки ФОП ОСОБА_12 від 12.12.2024 становить 150 гривень 00 копійок.

Надалі, ОСОБА_4 , змінила сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» на мобільного телефоні «Apple» iPhone Xr та користувалась ним до 02.12.2024.

Своїми умисними діями ОСОБА_11 спричинила потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3201 гривню 00 копійок.

Обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України, за вищевстановленими судом обставинами, які відповідають змісту формулювання обвинувачення за обвинувальним актом. Обвинувачена також щиро розкаялась і свою позицію підтвердила в наданих показах у судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_10 на розгляд справи не з`явилась і подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, повідомивши, що не має претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченої і просить суворо її не карати.

Відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо вищевстановлених обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши наслідки застосування зазначеної норми кримінально-процесуального закону. Суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченої та процесуальних документів щодо вирішення долі речових доказів і процесуальних витрат у справі, а також заслухав позиції і пропозиції представників органів, що виконують повноваження стосовно неповнолітніх, які покладені на них відповідними законами.

Оцінивши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 Кримінального кодексу України, яке мало місце за такими кваліфікуючими ознаками : таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

За вчинений злочин ОСОБА_4 підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання до обвинуваченої, суд зважає на таке.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої, у справі не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою.

Вчинений ОСОБА_4 злочин, згідно з статтею 12 КК України, віднесений до тяжких кримінальних правопорушень. Цей злочин характеризується умисною формою вини з посяганням на приватну власність.

Суд бере до уваги, що наслідки злочину усунуто, бо викрадене майно повернуто потерпілій без ушкоджень і збитків.

ОСОБА_4 вперше вчинила кримінальне правопорушення. З місця навчання і проживання вона характеризується з освітнього закладу і старостою села Келечин Пилипецької сільської ради позитивно. ОСОБА_4 є неповнолітньою особою. Вона виховується в неповній сім`ї з мамою, бо батько помер. Матеріально-побутові умови її проживання належні. Поведінка обвинуваченої до вчинення кримінального правопорушення була позитивною. Адже обвинувачена не вчиняла адміністративних правопорушень і не перебувала на обліку в службі в справах дітей та в органі ювенальної превенції поліції. Пост кримінальна поведінка обвинуваченої свідчить про усвідомлення нею протиправності своїх дій, засудження цих дій і бажання виправитись та не допустити подібне в майбутньому.

Згідно з висновком у досудовій доповіді органу пробації ризик повторного вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення визначено низьким. Соціальна-характеристика неповнолітньої обвинуваченої є позитивною. ОСОБА_4 виховується в неповній сім`ї і проживає з мамою (батько помер), з нормальними життєвими необхідними матеріально-побутовими умовами. Антисоціальних контактів не встановлено. ОСОБА_4 успішно навчається в 11 класі Пилипецького ліцею. Має намір здобути вищу освіту, не має шкідливих звичок. ОСОБА_4 засуджує свій вчинок.

Орган пробації надав підсумковий висновок, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, тобто без застосування покарання у виді позбавлення волі і запропоновано суду застосувати положення статті 76 ч.3 КК України у разі прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у частині проходження курсу в рамках пілотного проекту застосування міжнародних стандартів здійснення правосуддя, дружнього до дитини.

Служба в справах дітей Пилипецької сільської ради в особі уповноваженого представника вважає, що ОСОБА_4 недоцільно карати суворо із застосуванням покарання у виді позбавлення волі.

Представник органу поліції з ювенального підрозділу ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП у Закарпатській області повідомила, що обвинувачена ОСОБА_4 не перебувала на обліку неповнолітніх правопорушників і не має відомостей про її негативну поведінку чи не благополучність сім`ї, в якій вона проживає.

Законний представник неповнолітньої обвинуваченої запевнила, що посилить догляд за дитиною та вживатиме додаткових виховних заходів з метою недопущення повторення протиправної поведінки доньки. Законний представник обвинуваченої (мама) також пояснила, що була здивована вчинком доньки. Адже вона мала три мобільні телефони, подаровані їй батьком і старшими братами. Законний представник також надала інформацію, що неповнолітня ОСОБА_4 , у зв`язку з передчасною смертю батька отримує пенсію по втраті годувальника в розмірі 2800 гривень і може самостійно сплатити процесуальні експертні витрати, які зазначені в обвинувальному акті.

Отже, обставини справи, усунення наслідків злочинного діяння до і винесення вироку суду, наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, позитивність особи обвинуваченої, її неповнолітній вік як станом на час учинення злочину, так і станом на час винесення цього вироку, відсутність претензій від потерпілої особи, пропозиції органу пробації та служб ювенальної функції - переконують суд у тому, що є підстави застосувати до обвинуваченої положення статті 69 ч.1 КК України, тобто призначити неповнолітній ОСОБА_4 , яка досягла 17 років більш м`яке покарання, ніж передбачено у статті 185 ч.4 КК України.

Вищезазначені обставини і мотиви дають підстави суду перейти до іншого, більш м`якого основного виду покарання, ніж зазначене в санкції статті 185 ч.4 КК України.

Стаття 50 частини 2,3 КК України передбачають :

- покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами;

- покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з ч.1 статті 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Стороною обвинувачення запропоновано призначити неповнолітній ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Згідно з статтею 98 ч.1 пункт 3 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані таке основне покарання як громадські роботи.

Частина 1 статті 100 КК України передбачає, що громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

Відповідно до положень цієї норми кримінального закону неповнолітня ОСОБА_4 , яка навчається, може відбувати зазначене покарання у вільний від навчання час. Обираючи строк цього покарання, суд бере до уваги можливість відбуття такого засудженою особою, яка є неповнолітньою і навчається в загальноосвітній школі, тобто зможе відбувати це покарання у вільний від навчання час. Тривалість виконання покарання у виді громадських робіт для неповнолітніх не може перевищувати 2 години на день.

Окрім цього, суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 у 2025 році завершує навчання в ліцеї, складатиме підсумковий іспит для здобуття свідоцтва про відповідний рівень повної загальної середньої освіти (НМТ) та має намір здобувати вищу освіту.

З огляду на вище викладене обґрунтування, суд вважає доцільним, достатнім, співмірним призначити покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України, із застосуванням положень ч.1 статті 69 КК України у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Цивільного позову не заявлено.

Речовий доказ мобільний телефон (майно, що було предметом кримінального правопорушення) повернуто потерпілій органом поліції на досудовому розслідуванні, що стверджено письмовою розпискою. Отже, це питання не потребує вирішення , бо положення статті 100 ч. 9 п.5 КПК України фактично виконанні.

Витрати на залучення експертів з установи Закарпатське НДЕКЦ в розмірі 1989 гривень 75 коп., які зазначені в обвинувальному акті з посиланням на реквізити для зарахування коштів, підлягають стягненню з обвинуваченої в користь держави. При цьому суд бере до уваги, що обвинувачена досягла 17 річного віку, має самостійний дохід у виді пенсії по втраті годувальника в розмірі 2800 гривень. Обвинувачена і законний представник запевнили, що в цій частині виконають вирок добровільно.

Запобіжний захід не застосовувався. Прокурор не заявляв клопотання про його обрання до набрання вироком законної сили. Обвинувачена на досудовому розслідуванні і під час судового розгляду справи належно виконувала процесуальні обов`язки.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 Кримінального кодексу України, і призначити їй покарання із застосуванням ч.1 статті 69, ч.1 статті 100 КК України у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Судові витрати у виді вартості проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 1989 грн 75 коп. стягнути з ОСОБА_4 в користь держави (одержувач ГУК у Закарпатській області, Ужгородська територіальна громада код 24060300, Код ЄДРПОУ 3797895, р/рахунок UA0007493).

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались згідно з ч.3 статті 349 КПК України не допускається.

Вирок набирає законної сили після спливу строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Вирок у повному обсязі складено і оголошено 14.02.2025 о 16 годині 50 хв.

Суддя ОСОБА_1