Єдиний унікальний номер справи 333/4466/23
Номер провадження 1-кс/333/2179/24
УХВАЛА

іменем України

18 грудня 2024 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1
за участю:секретаря судового засідання скаржника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, в режимі відеоконференції, скаргу ОСОБА_3 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим від 15 травня 2023 року у кримінальному провадженні №0000003 внесеному до ЄРДР від 10.01.2023 року за ч.1 ст.366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від ОСОБА_3 надійшла скарга на постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим, в якій скаржник просить слідчого суддю: скасувати постанову про відмову у задоволенні клопотання щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000003 від 23 липня 2024 року.

Скаргу мотивовано тим, що слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 10.01.2023 за ч.1 ст. 366 КК України, щодо вчинення прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 підроблення матеріалів кримінального провадження №0003002 від 11.11.2020 в частині надання інформації щодо наявності у ОСОБА_3 атестату про повну загальну середню освіту.

В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження до ТУ ДБР 27.06.2024 року надійшла заява ОСОБА_3 щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні та надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення.

Постановою від 23 липня 2024 року слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000003 внесеному до ЄРДР від 10.01.2023 року за ч.1 ст.366 КК України.

Тому скаржник ОСОБА_3 просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_6 від 23 липня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим в межах кримінального провадження №0000003 від 10.01.2023 за ч.1 ст. 366 КК України, та зобов`язати слідчого визнати його потерпілим.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав за обставинами, в ній викладеними та просить її задовольнити

Уповноважена особа ТУ ДБР у м. Мелітополі слідчий ОСОБА_7 просить відмовити у задоволенні скарги.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується..

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_3 , вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000003 від 10.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому слідстві можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

Судом встановлено, що 10.01.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, такого змісту: «До ТУ ДБР в м. Мелітополі надійшла ухвала Запорізького апеляційного суду у справі №335/5746/22 провадження 11-сс/807639/22 від 17.12.2023 року, якою зобов`язано посадових осіб Державного бюро розслідувань внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 26.06.2022 року щодо вчинення прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України», (кримінальне провадження № 0000003).

У Витягу з ЄРДР по вказаному кримінальному провадженню зазначено, що досудове розслідування проводять слідчі другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, у т.ч. ОСОБА_5

ОСОБА_3 подав клопотання слідчому від 27 червня 2024 року, в якому просить визнати його потерпілим у кримінальному провадженні №0000003 та допитати в якості потерпілого.

Клопотання зареєстровано в ТУ ДБР 01 липня 2024 року, що підтверджується відміткою канцелярії.

23 липня 2024 року слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією ум. Мелітополі та м. Запоріжжі), ТУ ДБР розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_5 розглянуто клопотання ОСОБА_3 та винесено постанову відповідно до якої відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000003 від 10.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

В постанові слідчим зазначено: «В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження 27 червня 2024 надійшла заява ОСОБА_3 щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000003 від 10.01.2023 року та надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження у порядку ст.. 221 КПК України.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ст. 366 КК України кримінально карним є службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення документів, а також складання і видача завідомо неправдивих документів.

З об`єктивної сторони злочин може полягати у таких формах: 1) внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; 2) інше підроблення документів; 3) складання завідомо неправдивих документів; 4) видача завідомо неправдивих документів.

Внесення у офіційні документи неправдивих відомостей передбачає внесення у дійсний офіційний документ даних, що не відповідають дійсності повністю або частково (наприклад, внесення неправдивих відомостей у бухгалтерські книги).

Підроблення документів передбачає часткову чи повну заміну змісту дійсного документа. Спосіб підроблення документів (дописка, підчистка, заміна тексту чи окремих слів, дати, підпису чи інших реквізитів) для кваліфікації діяння за ст. 366 значення не має.

Складання неправдивих документів - це внесення до документа, який зовні оформлено правильно, відомостей, що не відповідають дійсності повністю або частково (наприклад, запис у дійсний бланк, який має відтиск печатки і підпис, неправдивих відомостей про фактичне використання сировини та матеріалів).

Видача неправдивих документів - надання або випуск службовою особою документів, зміст яких повністю або частково не відповідає дійсності і які були складені цією ж або іншою службовою особою (наприклад, надання певним суб`єктам підприємницької діяльності завідомо фіктивних документів з метою приховування їх нечинної діяльності, або випуск фіктивних ліцензій, патентів з метою їх подальшого продажу тощо)

Злочин, передбачений ст. 366, вважається закінченим з моменту підроблення або складання завідомо неправдивого документа незалежно від подальшого його використання, а при видачі документа - з моменту його передачі зацікавленій особі. Отже злочин передбачений ст. 366 є злочином з формальним складом, та не потребую спричинення моральної, фізичної або майнової шкоди.

Крім того, наразі досудовим розслідуванням не встановлено фактичних даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення що є необхідною умовою для визнання особи потерпілою відповідно до ст.. 55 КПК України.

Окрім цього, ухвалою слідчого судді Комунарського районного м. Запоріжжя від 27.07.2023 у справі № 333/4466/23 (провадження 1-кс/333/1714/23) вже було надано правову оцінку аналогічним обставинам.

Зокрема, 26.05.2023 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просив скасувати постанову про відмову у задоволенні клопотання від 15.05.2023 щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000003 від 10.01.2023.

За результатами судового розгляду, керуючись положеннями ст. 307 КПК України, слідчий суддя постановив ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_8 .3.

2) Щодо надання ОСОБА_9 матеріалів кримінального провадження № 0000003 від 10.01.2023 для ознайомлення у порядку ст. 221 КПК України.

Відповідно до ст. 221 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов?язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення.

В той же час, ОСОБА_9 , маючи статус заявника у кримінальному провадженні, не належить до кола осіб, визначених у ст. 221 КПК України, яким надається право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування.»

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

В свою чергу, нормами ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України,моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності з нормами Особливої частини КК України наслідки злочинного діяння можуть відображатися у тій чи іншій сфері фізичного стану людини, зокрема у вигляді заподіяння смерті, шкоди здоров`ю (тяжкої, середньої чи легкої тяжкості тілесних ушкодження), фізичного болю. За такого, фізична шкода, як вид шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, представляє собою сукупність змін, які об`єктивно відбулись у стані людини як фізичної істоти (тілесні ушкодження, розлад здоров`я, біль), тобто це фізичні страждання людини, фізичний біль, функціональний розлад організму, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, а також смерть, спричинені людині в наслідок кримінального правопорушення, що посягає на немайнові або майнові права громадянина, та внаслідок рішень чи дій (бездіяльності) правоохоронного або судового органу.

Виходячи з положень Цивільного кодексу України,майнова шкода полягає в позбавленні особи належних їй цінностей, грошей, майна, матеріальних благ.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України,кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Разом із тим, ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, законодавець передбачає тільки одну підставу відмови у визнанні потерпілим, це наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано ні моральної, ні фізичної, ні матеріальної шкоди.

Зі змісту скарги ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілого від 27 червня 2024 року, не вбачається жодного належного обґрунтування, в чому саме полягає ця шкода, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність витрат немайнового та майнового характеру, що настали у зв`язку з обставинами, викладеними ним в заяві про кримінальне правопорушення, не визначено якими доказами це підтверджується.

Крім того, на виконання доручення слідчого ОСОБА_6 про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.40 КПК України від 05.05.2023 року у кримінальному провадженні № 0000003 від 10.01.2023 року за ч.1 ст.366 КК України доручено провести допит ОСОБА_3 у якості свідка за фактом підроблення прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 матеріалів кримінального провадження № 0003002 від 11.11.2020 року в частині надання інформації щодо наявності у ОСОБА_3 атестату про повну загальну середню освіту. Відповідно до протоколу допиту ОСОБА_3 від 18.05.2023 року, останній відмовився надавати пояснення, посилаючись про необхідність його допиту лише працівником ТУ ДБР під фіксацію.

Крім того, слідчим суддею Комунарського районного суду міста Запоріжжя вже було розглянуто скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим, що підтверджується ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 27 липня 2023 року. Ухвала слідчого судді набула законної сили 02 серпня 2023 року.

Нових доказів надано не було.

Крім того, щодо вимог заявника винести Ухвалу якою визнати його потерпілим та зобов`язати ТУ ДБР м.Мелітополь визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000003 від 10.01.2023 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Аналіз змісту ч.5 ст.55 КПК свідчить про те, що під час досудового розслідування саме слідчий або прокурор повноважні вирішувати питання, пов`язані з визнанням особи потерпілою, або відмовою в такому визнанні.

Слідчий суддя, розглядаючи скаргу та керуючись п.3 ч.2 ст.307 КПК, має право зобов`язати слідчого вчинити певну дію відповідно до вимог кримінального процесуального закону, однак при цьому не втручаючись у межі його повноважень у кримінальному провадженні.

Якщо слідчий суддя, скасує рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, то формально діє у межах ч. 2 ст. 307 КПК. Водночас, усупереч цим же нормам КПК, слідчий суддя зобов`яже слідчого вчинити конкретні дії залучити ОСОБА_3 як потерпілого у кримінальному провадженні, надати йому пам`ятку про права й обов`язки потерпілого та допитати його як потерпілого, чим втрутиться у процесуальні повноваження слідчого, оскільки своїм рішенням покладе на слідчого такі зобов`язання, які суперечать змісту ст.55 КПК України, що в свою чергу свідчить про фактичне втручання в процесуальні повноваження, що узгоджується з правовою позицією Постанови ККС ВС від 01 грудня 2022 року справа №522/7836/21 провадження №51-2328 км22.

Щодо надання ОСОБА_9 матеріалів кримінального провадження № 0000003 від 10.01.2023 для ознайомлення у порядку ст. 221 КПК України.

Відповідно до ст. 221 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов?язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення.

В той же час, ОСОБА_9 , маючи статус заявника у кримінальному провадженні, не належить до кола осіб, визначених у ст. 221 КПК України, яким надається право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування

Враховуючи вказані положення процесуального законодавства та досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000003 від 10.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 відповідно до ст. 55 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 220, 303-307, 309 КПК України -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі ОСОБА_5 від 23 липня 2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000003 внесеному до ЄРДР від 10.01.2023 року за ч.1 ст.366 КК України відмовити.

Копію ухвали надіслати сторонам до відома.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1