Дата документу 03.02.2025 Справа № 336/6087/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/6087/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/189/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 191 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ТОВ «Дакорт» ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Бахчовик Тельманівського району Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України та виправдано у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Відмовлено у задоволенні цивільного позову ТОВ «Дакорт» про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_8 , перебуваючи з 16.01.2018 року на посаді товарного представника ТОВ «Дакорт» згідно наказу № 10-к п. 1 про прийом на роботу, являючись згідно договору про повну матеріальну відповідальність від 16.01.2018 року матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, вчинив привласнення матеріальних цінностей, які знаходилися у його віданні при наступних обставинах.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) ТОВ «Дакорт» являється юридичною особою . Юридичною адресою даного підприємства є: 79069, м. Львів, вул. Шевченко, буд. 113, корп. 8, прим. 242. Згідно протоколу № 6 загальних зборів учасників зборів ТОВ «Дакорт» про відділені склади, права виписки податкових накладних та ведення частини реєстру отриманих та виданих податкових накладних, ТОВ «Дакорт» має віддалений структурний підрозділ, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенко-Карого, 47.

16.01.2018 року між ОСОБА_8 та ТОВ «Дакорт» укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та не розголошення комерційної таємниці. Згідно п. 1 вказаного договору ОСОБА_8 взяв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності матеріальних цінностей, переданих йому для зберігання ТОВ «Дакорт», а також зобов`язався дбайливо ставитися до переданих йому підприємством для зберігання або іншої мети матеріальних цінностей ТОВ «Дакорт» і вживати заходів для відвернення заподіяння їм шкоди.

Згідно розділу IV п. 2 посадової інструкції торгового представника ТОВ «Дакорт» торговий представник несе відповідальність за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності в межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством.

Так, у період часу з 13.08.2018 року по 29.10.2018 року, маючи єдиний злочинний умисел, ОСОБА_8 вчинив привласнення грошових коштів ТОВ «Дакорт» при наступних обставинах.

13.08.2018 року ОСОБА_8 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 10, прийняв від ФОП ОСОБА_10 згідно накладної № ДЗП-216772 від 11.08.2018 року 970 гривень за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_8 поставлено підпис у касовому зошиті ФОП ОСОБА_10 . Після отримання даних грошових коштів у ОСОБА_8 виник умисел на їх привласнення шляхом невиконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт». 13.08.2018 року ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_8 , та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 року даному підприємству матеріальну шкоду на суму 970 гривень.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, 24.08.2018 року ОСОБА_8 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 3а, прийняв від приватної фірми «СВ» згідно накладної № ДЗП-228857 від 24.08.2018 року 3 882 гривні 76 копійок за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_8 поставлено підпис у касовому зошиті приватної фірми «СВ». Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення, шляхом невиконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт», 24.08.2018 року ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_8 , та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 року даному підприємству матеріальну шкоду на суму 3882 гривні 76 копійок.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, 06.09.2018 року ОСОБА_8 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: Запорізька область, с. Андріївка, вул. Придніпровська, 23, прийняв від ФОП ОСОБА_11 згідно накладних № ДЗП-210329 від 07.08.2018 року, № ДЗП-214777 від 10.08.2019 року та № ДЗП-214778 від 10.08.2019 року 10 000 гривень за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_8 поставлено підпис у касовому зошиті ФОП ОСОБА_11 . Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення, шляхом невиконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт», 06.09.2018 року ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_8 , та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 року даному підприємству матеріальну шкоду на суму 10 000 гривень.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, 07.09.2018 року ОСОБА_8 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 3а, прийняв від приватної фірми «СВ» згідно накладної № ДЗП-241320 від 07.09.2018 року 2912 гривень 7 копійок за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_8 поставлено підпис у касовому зошиті приватної фірми «СВ». Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення шляхом невиконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт», 07.09.2018 року ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_8 , та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 року даному підприємству матеріальну шкоду на суму 2912 гривень 7 копійок.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_8 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: Запорізька область, с. Вольноандріївка, вул. Гоголя, прийняв від ФОП ОСОБА_12 згідно накладної № ДЗП-247111 від 14.09.2018 року 970 гривень 69 копійок за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_8 поставлено підпис у касовому зошиті ФОП ОСОБА_12 . Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення шляхом невиконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт», у невстановлений досудовим розслідуванням день ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_8 , та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 року даному підприємству матеріальну шкоду на суму 970 гривень 69 копійок.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, 04.10.2018 року ОСОБА_8 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Військбуд, 39, прийняв від ПП «Слесарєва» згідно накладної № ДЗП-236361 від 04.09.2018 року 1500 гривень за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_8 поставлено підпис у касовому зошиті ПП Слєсарєва. Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення, шляхом невиконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт», 04.10.2018 року ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_8 , та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 року даному підприємству матеріальну шкоду на суму 1500 гривень.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, 09.10.2018 року ОСОБА_8 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Військбуд, 39, прийняв від ПП «Слєсарєва» згідно накладної № ДЗП-236361 від 04.09.2018 року 1412 гривень 7 копійок за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_8 поставлено підпис у касовому зошиті ПП Слєсарєва. Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення шляхом невиконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт», 09.10.2018 року ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_8 та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 року даному підприємству матеріальну шкоду на суму 1412 гривень 7 копійок.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, 18.10.2018 року ОСОБА_8 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, 15, прийняв від ФОП ОСОБА_13 згідно накладної № ДЗП-247890 від 15.09.2018 року 970 гривень 69 копійок за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_8 поставлено підпис у касовому зошиті ФОП ОСОБА_14 . Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення шляхом невиконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт», 18.10.2018 року ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_8 , та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 року даному підприємству матеріальну шкоду на суму 970 гривень 69 копійок.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, 23.10.2018 року ОСОБА_8 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, бул. Шкільна, 4а, прийняв від ФОП Сипатін згідно накладної № ДЗП-240059 від 06.09.2018 року 1381 гривню 58 копійок за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 27.03.2019 року, саме ОСОБА_8 поставлено підпис у касовому зошиті ФОП ОСОБА_15 . Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення шляхом невиконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт», 23.10.2018 року ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно і з корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_8 , та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 року даному підприємству матеріальну шкоду на суму 1381 гривню 58 копійок.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного наміру, переслідуючи єдину злочинну мету, 29.10.2018 року ОСОБА_8 , під час виконання обов`язків торгового агента вказаного підприємства, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 64, прийняв від ФОП ОСОБА_16 згідно накладної № ДЗП-227474 від 23.08.2018 року 571 гривню за поставлені вказаним підприємством товарно-матеріальні цінності, про що, згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 855-18 від 21.03.2019 року, саме ОСОБА_8 поставлено підпис у касовому зошиті ФОП ОСОБА_16 . Після отримання даних грошових коштів ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел на їх привласнення шляхом не виконання обов`язку внесення їх до каси ТОВ «Дакорт», 29.10.2018 року ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, в тайні від співробітників ТОВ «Дакорт», які здійснюють контроль діяльності ОСОБА_8 , та керівників даного підприємства, не перевів вказані грошові кошти до каси ТОВ «Дакорт», чим завдав згідно висновку судово-економічної експертизи № 98 від 23.07.2019 року даному підприємству матеріальну шкоду на суму 571 гривню.

Вказані дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 191 КК України, як привласнення особою чужого майна, яке перебувало у віданні особи.

За наслідком судового розгляду суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_17 вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України, відтак вважав за необхідне виправдати останнього у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 не погоджується з оскаржуваним вироком, вважає його незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час судового розгляду вказаного кримінального провадження в судовому засіданні допитувались свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які повідомляли, що у них були документи накладні за поставлені товарно-матеріальні цінності та касові зошити, які підтверджують факт передачі ОСОБА_8 грошових коштів. Вказані свідки також повідомляли, що ці підтверджуючі документи вони надавали співробітникам поліції. В подальшому зазначені документи були долучені слідчим СВ ВП до матеріалів кримінального провадження №0003801 та відповідно до вимог чинного законодавства визнані речовими доказами, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню п. п. 6, 11, 13, 15, 17, 19, 21 розділ І (на підтвердження цього факту до апеляційної скарги долучено копії вказаних документів).

Також, стороною захисту не оспорювалось та не ставилось під сумнів законність отримання та джерело походження документів, які, в подальшому, визнані речовими доказами, як при відкритті стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України матеріалів досудового розслідування, так і під час судового розгляду. Судом вказане питання також на обговорення не ставилось та документи не досліджувались.

Крім того, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження призначено та проведено судово-економічну та судово-почеркознавчу експертизи, які призначено ухвалою слідчого судді. Для вивчення експертам направлялись вказані речові докази, а саме накладні: № Д3І-216772 від 11.08.2018 року, № ДЗП-210329 від 07.08.2018 року, № ДЗП-214777 від 10.08.2019 року, № ДЗП-214778 від 10.08.2019 року, № ДЗГ-241320 від 07.09.2018 року, № ДЗП-247111 від 14.09.2018 року, № ДЗП-236361 від 04.09.2018 року, № ДЗП-236361 від 04.09.2018 року, № ДЗП-247890 від 15.09.2018 року, № ДЗП-240059 від 06.09.2018 року, № ДЗП-227474 від 23.08.2018 року. У цьому випадку суд у особі слідчих суддів вивчив походження доказів та визнав їх допустимими.

Крім того, у вироку, а саме в резолютивній частині, в порушення вимог ч. 4 ст. 374, ч. 1 ст. 100 КПК України відсутні рішення щодо речових доказів та документів; процесуальних витрат, а також про порядок отримання копій вироку.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримала в повному обсязі апеляційну скаргу, подану прокурором ОСОБА_9 та просила її задовольнити. Вважала, що суд безпідставно визнав недопустимим висновок судово-економічної експертизи, оскільки свідки, які надали слідчому первинну бухгалтерську документацію, на підставі якої було проведено вказану експертизу, з цього приводу зверталися до слідчого із заявами. Також вважала, що суд першої інстанції не надав оцінки інформації, що міститься на диску, переданому ТОВ «Дакорт», та безпідставно визнав цей доказ недопустимим без аналізу його змісту.

Представник потерпілого ТОВ «Дакорт» ОСОБА_7 підтримала подану прокурором апеляційну скаргу та наголосила, що суд першої інстанції безпідставно виправдав обвинуваченого. Наголосила на тому що обвинувачений ніс повну матеріальну відповідальність за отримані кошти, в день отримання був зобов`язаний здати їх до каси підприємства, але цього не робив та привласнював їх.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечував проти доводів апеляційної скарги прокурора та позиції представника потерпілого. Вказав, що всі отримані під час роботи грошові кошти здавав до каси, проте йому не видавали жодних документів, що підтверджували б факт здачі коштів.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, представника потерпілого та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, зокрема, повинно бути ухвалене згідно з нормами матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

З огляду на ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, окрім іншого, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні мають істотні суперечності.

Згідно з ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити, окрім іншого, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до змісту виправдувального вироку, суд першої інстанції, обґрунтовуючи висновок про недоведеність інкримінованого обвинувачення, поклав в основу рішення показання обвинуваченого ОСОБА_8 , представника потерпілого, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 та письмові докази, які були надані стороною обвинувачення.

Суд першої інстанції, досліджуючи обставини кримінального провадження в межах судового розгляду, встановив, що окремі письмові та речові докази, зокрема протокол огляду від 10.12.2018 року (а.с.81-82, т.2), речові докази у вигляді ТНТ, аркушів паперу, диску з інформацією ТОВ «Дакорт» (а.с.115, т.2; а.с.83, т.2) є недопустимими, а висновки експертиз №885-18 від 27.03.2019 року та №98 від 23.07.2019 року, є похідними від недопустимих доказів.

Зокрема, судом встановлено, що протокол огляду від 10.12.2018 року не містить відомостей про залучених свідків, які, відповідно до його змісту, були присутні під час проведення процесуальної дії. Документ складений одноособово та підписаний виключно слідчим, що суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства щодо дотримання процесуальних гарантій фіксації доказів.

Крім того, суд зауважив, що протокол огляду не містить відомостей про вилучені за його результатами речі та документи. Його зміст фактично зводиться до опису оглянутих документів і предметів, які, за твердженням сторони обвинувачення, були добровільно надані свідками.

Разом із тим, у матеріалах кримінального провадження наявні речові докази у вигляді ТНТ, аркушів паперу та диску з інформацією ТОВ «Дакорт» (а.с.115, т.2; а.с.83, т.2), однак відсутні будь-які дані щодо порядку їх отримання стороною обвинувачення, що позбавляє можливості встановлення законності їхнього походження та допустимості як доказів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про недопустимість вказаних доказів та неможливість їх використання для обґрунтування обвинувачення, що, відповідно, стало підставою для винесення виправдувального вироку.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши аргументи апелянта та зважаючи на вищезазначене, погоджується з тим, що суд першої інстанції зробив передчасний висновок про недопустимість письмових доказів сторони обвинувачення, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 87 КПК України, недопустимими є лише ті докази, які отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто коли порушення прямо вплинуло на отримання фактичних даних.

Для вирішення питання про недопустимість доказів важливо не лише констатувати факт порушення, але й встановити, чи мало це порушення істотний вплив на процес, характер отримання доказів і права обвинуваченого. Закон вимагає наявності прямого причинного зв`язку між порушенням прав людини та отриманими доказами.

Ця позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у справах №334/2995/15-к та №204/6541/16-к, де суд підкреслив необхідність встановлення впливу порушень на допустимість доказів.

Процесуальні порушення при отриманні доказів можуть стати підставою для визнання їх недопустимими лише тоді, коли такі порушення істотно порушують права людини або ставлять під сумнів достовірність отриманих даних, і ці сумніви не можуть бути усунені під час судового розгляду. Це положення підтверджується постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 13 червня 2023 року (справа N520/2703/17).

Так, суд першої інстанції визнав низку доказів недопустимими, не надавши належного обґрунтування причинного зв`язку між порушенням прав людини та отриманням цих доказів.

Зокрема, суд не вказав, у який спосіб встановлені порушення могли істотно вплинути на результати кримінального провадження або ж на фундаментальні права обвинуваченого.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під час судового розгляду кримінального провадження в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтвердили наявність у них документів, а саме накладних за поставлені товарно-матеріальні цінності та касових зошитів, що підтверджують факт передачі ОСОБА_8 грошових коштів.

Зазначені свідки також повідомили, що відповідні документи вони передавали співробітникам поліції.

Надалі ці документи були долучені слідчим слідчого відділу до матеріалів кримінального провадження №0003801 та у встановленому законом порядку визнані речовими доказами.

Це підтверджується відповідними записами у реєстрі матеріалів досудового розслідування (пункти 6, 11, 13, 15, 17, 19, 21 розділу І).

Окрім того, прокурор, у підтвердження законності отримання зазначених доказів, долучив до апеляційної скарги копії відповідних документів.

Водночас сторона захисту не ставила під сумнів законність отримання та джерело походження документів, які згодом були визнані речовими доказами.

Це питання не оспорювалося ані на стадії відкриття матеріалів досудового розслідування відповідно до ст. 290 КПК України, ані в ході судового розгляду.

Разом із тим, суд першої інстанції не ініціював обговорення цього питання та не досліджував відповідні документи, що свідчить про порушення принципу повноти судового розгляду.

Додатково слід зазначити, що в межах досудового розслідування цього кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді були призначені та проведені судово-економічна та судово-почеркознавча експертизи.

Для їх проведення експертам було надано речові докази, а саме: накладні № ДЗП-216772 від 11.08.2018 року, № ДЗП-210329 від 07.08.2018 року, № ДЗП-214777 від 10.08.2019 року,№ ДЗП-214778 від 10.08.2019 року, № ДЗГ-241320 від 07.09.2018 року, № ДЗП-247111 від 14.09.2018 року, № ДЗП-236361 від 04.09.2018 року, № ДЗП-247890 від 15.09.2018 року, № ДЗП-240059 від 06.09.2018 року, № ДЗП-227474 від 23.08.2018 року.

Таким чином, суд в особі слідчих суддів попередньо досліджував походження зазначених доказів та не встановив факту порушення процедури їх отримання органом досудового розслідування, що суперечить висновкам суду першої інстанції про їхню недопустимість.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів констатує, що судом першої інстанції не було досліджено питання про походження письмових документів, наданих стороною обвинувачення, а також не було розглянуто детально показання свідків щодо передачі цих документів.

Відсутність аналізу того, яким чином орган досудового розслідування отримав зазначені докази, свідчить про неповноту судового слідства, що призвело до однобічних висновків про їх нібито незаконне отримання.

Колегія суддів апеляційного суду вважає передчасними висновки суду першої інстанції щодо недопустимості протоколів огляду речових доказів через те, що огляд речових доказів було проведено слідчим одноосібно, без залучення інших учасників процесу.

Проте сам по собі цей факт не є автоматичною підставою для визнання доказів недопустимими.

Недопустимість доказів відповідно до положень КПК України має встановлюватися з огляду на наявність істотного порушення прав учасників кримінального провадження, що могло вплинути на об`єктивність та достовірність доказів.

Суд першої інстанції не навів достатніх правових обґрунтувань, яким саме чином огляд слідчим зазначених речових доказів міг призвести до істотного порушення прав обвинуваченого та, як наслідок, до визнання цих доказів недопустимими.

Отже, висновок суду першої інстанції про недопустимість протоколів огляду речових доказів є передчасним.

Окрім того, судом першої інстанції було допущено порушення вимог ч. 4 ст. 374 КПК України та ст. 100 КПК України.

Зокрема, у резолютивній частині вироку відсутні рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат, що також є істотним порушенням кримінального процесуального законодавства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції містить істотні процесуальні порушення, що стали підставою для передчасного та необґрунтованого визнання доказів недопустимими, а також для винесення необґрунтованого виправдувального вироку.

Приймаючи до уваги встановлені факти неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, який допущено судом першої інстанції, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме вимог ст.7 КПК України, ч.6 ст.9 КПК України, оскаржуваний вирок, на підставі п.1, п.2 ч.1 ст.409, п.1, п.2 ч.1 ст.410, п.1, п.2, п.3 ч.1 ст.411, 412, 415 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

При цьому, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання.

А тому, при новому розгляді районному суду належить з`ясувати всі фактичні обставини справи у порядку визначеному кримінальним процесуальним законом.

При новому розгляді суду необхідно усунути наведені вище порушення, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно перевірити доводи, як сторони захисту, так і сторони обвинувачення, зокрема дослідити докази з урахуванням вимог КПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2023 року, яким ОСОБА_8 , виправданого за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3