КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/1246/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 26 травня 2023 року щодо ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, українку, громадянку України, освіта середня, розлучену, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму 25.10.2022 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, звільнену на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначено їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України призначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.2022 року більш суворим за цим вироком та визначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) 6 (шість) місяців. Зобов`язано ОСОБА_9 відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до повноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та відповідно до п.2-5 ч.3 ст.76 КК України додатково покладено на ОСОБА_9 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб. Судом встановлено, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Згідно з вироком суду, 06 серпня 2022 близько 14-ї години 25 хвилин, ОСОБА_9 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2, скориставшись відсутністю паркану пройшла на присадибну ділянку, де з корисливих мотивів, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, в умовах воєнного стану викрала велосипед марки «Profi» моделі «Liners XM 261 26``AL» вартістю 6800 гривень, що належить ОСОБА_11 . Після чого, ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 6800 гривень.

Заступник керівника міської прокуратури, не погоджуючись із вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченої, вирок суду скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким за ч.4 ст.185 КК України обвинуваченій призначити 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70, 72 КК України вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.2022 року виконувати самостійно. В решті вирок суду залишити без змін. Прокурор посилається на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 27.03.2018 року по справі № 754/2749/17. За таких умов суд першої інстанції неправильно застосував положення ч.4 ст.70, ст.75 КК України, призначивши реальне покарання за інкримінований злочин, мав ухвалити рішення про самостійне виконання вироку від 25.10.2022 року. Відповідно до мотивувальної частини вироку суд обґрунтовує свою позицію для застосування ст.75 КК України саме за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, що суперечить змісту резолютивної частини вироку. В постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 23.09.2019 року у справі №199/1496/17 викладено алгоритм призначення покарання в іншій ситуації. Посилається на те, що вчинення обвинуваченою злочину, хоч і до постановлення вироку, але вже будучи притягнутою до кримінальної відповідальності вказує на підвищений рівень суспільної небезпечності обвинуваченої. Ризик отримати покарання за кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України не зупинив обвинувачену від реалізації умислу незаконного збагачення. За таких обставин відсутні підстави для звільнення від відбування покарання. Крім того, встановлені судом обставини були враховані при призначенні мінімального покарання, тому їх повторне врахування при застосуванні ст.75 КК України є неприпустимим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, думку обвинуваченої та захисників,перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Правильність кваліфікації дій обвинуваченої учасниками судового розгляду не оспорюється.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та м`якості призначеного обвинуваченій покарання, яке, на думку прокурора, не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, колегія суддів приходить наступного висновку.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, типову тяжкість якого кримінальний закон відносить до тяжких злочинів проти власності, дані про особу обвинуваченої, яка має 31 рік, раніше судима, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27.09.2022 позбавлена батьківських прав щодо своєї малолітньої доньки - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку у лікаря нарколога з 11.12.2021 року з діагнозом «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин Амнестичний синдром», на спеціальному обліку у лікаря психіатра не перебуває. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_9 згідно п.1 ч.1 ст.66 КК України, судом визнано щире каяття; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, в межах, установлених санкцією інкримінованої їй статті, відповідно до положень КК України, у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування положень ст.75 КК України, то колегії суддів відмічає наступне. Звільняючи обвинувачену ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції належним чином мотивував своє рішення, врахувавши у сукупності, як обставини кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, відсутність тяжких наслідків, відсутність претензій у потерпілої у зв`язку з поверненням їй майна, критичну оцінку обвинуваченої своєї протиправної поведінки, її молодий вік та інтегрованість в суспільство. Разом з тим, суд дійшов висновку, що індивідуальна тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, незважаючи на дані про особу обвинуваченої, є нижчою від типової. Більше того, в судовому засіданні апеляційного суду обвинуваченою надано позитивну характеристику за місцем її роботи, а саме Територіальному центрі соціального обслуговування Печерського району м. Києва.

З огляду на наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом рішення в частині застосування судом першої інстанції положень ст.75 КК України.

Разом з тим, покарання за вироком визначено на підставі ч.4 ст.70 КПК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.22р. більш суворим за цим вироком. В судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту долучено ухвалу Київського апеляційного суду від 12.11.24р. (справа № 753/12679/22), за якою апеляційну скаргу ОСОБА_9 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.2022 року було задоволено; вказаний вирок - змінено в частині призначеного покарання та постановлено вважати її засудженою за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень. В іншій частині вирок залишено без змін. 02 грудня 2024 року ОСОБА_9 було виконано вирок Дарницького районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року, а саме сплачено штраф та витрати за проведення експертизи, про що надано платіжні документи.

Враховуючи, що на день розгляду апеляційним судом провадження ОСОБА_9 в порядку п 2-1 ч.1 ст. 89 КК України визнається такою, що не має судимості за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.2022 року, то підстави для застосування ч.4 ст. 70 КК України при призначенні покарання відсутні.

Приведення призначеного покарання у відповідність до вимог закону можливе шляхом виключення із вироку рішення суду про призначення ОСОБА_9 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.

Колегія суддів вважає за необхідне виключити з вироку посилання суду щодо призначення обвинуваченій ОСОБА_9 покарання із застосування положень ч.4 ст.70 КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 26 травня 2023 року щодо ОСОБА_9 змінити

Виключити з вироку посилання на застосування положень ч.4 ст.70 КК України.

В решті вирок суду залишити без змін. Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4