СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/466/25
ун. № 757/418/24-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 11.01.2022,

сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачені - ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисники - ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про повернення обвинувального акта прокурору з тих підстав, що в обвинувальному акті вказано дві адреси місця проживання ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 , в той час як він проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; в обвинувальному акті зазначено, що слідством не встановлено останнє місце вчинення злочину по 9-ти обвинуваченим; фактичні обставини сформульовані не чітко, що позбавляє сторону захисту спростувати певні обставини, навести свої аргументи щодо трактування описаних подій. Захисник додала, що обвинувальний акт перевантажений відомостями щодо 24-х обвинувачених, відносно яких постановлено вирок та 8-ми обвинувачених, щодо яких провадження зупинено з підстав, передбачених ст. 335 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 заявила клопотання про повернення обвинувального акта прокурору з тих підстав, що всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить інформацію про невстановлені слідством обставини щодо часу, способу, місця досягнення домовленостей та створення злочинної організації, обставин залучення до злочинної організації інших осіб. Також, в обвинувальному акті не зазначено, чому в злочинній діяльності брало участь стійке угруповування, не встановлено особу одного з організаторів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_13 підтримав клопотання захисників про повернення обвинувального акта прокурору, додав, що на даний час обвинувальний акт не відповідає дійсним обставинам і кількості учасників кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає коригуванню прокурором. Також, на думку захисника, після усунення недоліків, новий обвинувальний акт має бути направлений до апеляційного суду для визначення підсудності справи, що може призвести до наслідків у вигляді зміни підсудності.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_15 підтримала думку захисників про повернення обвинувального акта прокурору, звернула увагу на явному неспівпадінні кількості дійсних учасників з кількістю обвинувачених, зазначених в обвинувальному акті. На думку адвоката, такі недоліки обвинувального акта порушують права обвинувачених на захист, адже вони не мають можливості належним чином підготувати стратегію захисту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_18 адвокат ОСОБА_16 підтримав позицію захисників щодо необхідності повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_14 підтримав клопотання про повернення обвинувального акта прокурору з тих підстав, що в даному кримінальному провадженні щодо 24-х обвинувачених було укладено угоди і постановлено вирок суду, який наразі оскаржується прокурором в суді апеляційної інстанції. Наявність в обвинувальному акті частин, які стосуються цих обвинувачених, нагромаджує та ускладнює справу.

Обвинувачений ОСОБА_11 зазначив, що обвинувальний акт містить недоліки слідства, а саме: що слідством не встановлено осіб, у яких він придбавав і яким збував наркотичні засоби і психотропні речовини, що ставить під сумнів існування цих осіб, а отже, і вчинення ним кримінального правопорушення. Обвинувачений просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 підтримали позицію своїх захисників щодо необхідності повернення обвинувального акта прокурору.

Прокурори в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотань про повернення обвинувального акта заперечували з тих підстав, що відомості про фактичне місце проживання ОСОБА_7 отримано в ході досудового розслідування даного кримінального провадження в ході НСРД та процесуальних дій, ця ж адреса АДРЕСА_3 , зазначалась стороною захисту як місце проживання ОСОБА_7 в своїх клопотаннях про зміну запобіжного заходу. Також, будівлі по АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 фактично знаходяться на одній території, є одним домоволодінням; в обвинувальному акті фактичні обставини та формулювання обвинувачення викладено детально, послідовно, і на даній стадії провадження суд позбавлений процесуальної можливості надати оцінку по суті повноті досудового розслідування; посилання сторони захисту на неконкретність та абстрактність формулювання обвинувачення є безпідставним, оскільки зазначення в обвинувальному акті конкретних обставин кримінального правопорушення відноситься до дискреційних повноважень прокурора. Прокурор ОСОБА_9 також додав, що після виділення матеріалів щодо 24-х обвинувачених і постановлення судом вироку на підставі угод не позбавляє прокурора права уточнити обвинувачення в ході судового розгляду.

Заслухавши сторони кримінального провадження, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотань захисників, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Аналіз положень ст. 314, 315 КПК України дає можливість суду зробити висновок, що основним завданням підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні є вирішення організаційно-розпорядчих питань, які пов`язані виключно з підготовкою справи до розгляду по суті з тією метою, щоб судовий розгляд у кримінальному провадженні здійснювався ефективно, оперативно та у відповідності до завдань кримінального провадження, що визначені у ст. 2 КПК України. Тобто, під час підготовчого судового засідання за винятком окремих випадків (надходження угоди у кримінальному провадженні або наявність чітко визначених підстав для закриття кримінального провадження) суд не має права досліджувати докази та на основі них встановлювати, підтверджувати чи спростовувати у будь-який спосіб обставини та факти, що викладені в обвинувальному акті, стосуються суті обвинувачення чи в будь-якій інший спосіб занурюватися у питання, які стосуються розгляду обвинувачення по суті.

Оцінка фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доказів та правової кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного обвинувальним актом, здійснюються та вирішуються виключно на стадії судового розгляду та оформлюються відповідним судом рішенням.

Отже, під час підготовчого судового засідання суд у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства має зосереджуватися саме на вирішенні організаційно-розпорядчих питань, які стосуються створення, забезпечення всіх належних умов для проведення ефективного, оперативного, своєчасного та справедливого судового розгляду обвинувачення по суті у відповідності до завдань кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК - обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

У ст. 291 КПК України встановлюються такі вимоги щодо обвинувального акту - обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що одним з організаційно-розпорядчих питань, що вирішуються судом під час підготовчого судового засідання при визначені можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду, є питання відповідності обвинувального акта вимогам кримінального процесуального законодавства. При цьому оскільки вимоги до обвинувального акту встановлюються лише положеннями ст.ст. 291, 292 КПК України, то суд під час підготовчого судового засідання здійснює перевірку обвинувального акту на предмет відповідності тільки цим статтям.

На додаток до цього колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що підстави для повернення обвинувального акту не можуть тлумачитися та застосовуватися з надмірним формалізмом, оскільки останній може призвести не тільки до безпідставного повернення обвинувального акта, але і до затягування кримінального провадження, що також є неприпустимим для прав та інтересів обвинувачених.

З огляду на зазначене, колегія суддів робить висновок, що оскільки п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначає можливість повернення обвинувального акта як право, а не обов`язок суду, то підставою для такого повернення не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка дійсно перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи дійсно створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність та недоліки обвинувального акту вимогам КПК України. Така правова позиція також міститься у Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 520/8135/15-к.

Щодо незазначення в обвинувальному акті достовірних анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме, місця фактичного проживання, то під час встановлення анкетних даних у підготовчому судовому засіданні може з`ясовуватися певна невідповідність інформації, зазначеної в обвинувальному акті. Помилки прізвища, ім`я, по батькові, дати та місця народження, місця проживання, громадянства не є перешкодою для призначення судового розгляду.

Оцінюючи доводи сторони захисту в частині аргументів про те, що обвинувачення є неконкретним, абстрактним та щодо актуальності інформації в обвинувальному акті, колегія суддів вважає за потрібне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. В обвинувальному акті, зокрема, зазначається виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України). Саме сформульованим обвинуваченням визначаються межі судового розгляду (ч. 1 ст. 337 КПК України).

З наведеного слідує, що визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора. Адже виключно прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому КПК України. При цьому кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, кваліфікації дій особи, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та/або статтю Закону України про кримінальну відповідальність.

Вказана позиція кореспондується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18). Відповідно до названої позиції, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Як попередньо зазначалося, визначення ступеня деталізації опису обставин вчинення злочину в обвинувальному акті належить до повноважень прокурора, разом з тим, зміст та спосіб викладення вказаних обставин повинні давати можливість обвинуваченому в достатній мірі розуміти суть висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки позиції сторони захисту.

Про обізнаність обвинуваченого із суттю обвинувачення повинні свідчити не лише наявність у тексті обвинувального акта правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, а фактичні обставини вчинення злочину та інші обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказане є важливою передумовою забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що стороною захисту не наведено, а колегією суддів не встановлено такої невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України, яка б слугувала беззаперечною підставою для його повернення прокурору. За таких обставин у задоволенні клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 314, 290, 291 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 11.01.2022 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 07.03.2025.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3