ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1220/22 Головуюча у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/819/19/25 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Категорія: запобіжні заходи
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07 січня 2025 року, якою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Дніпропетровської обл., громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби по мобілізації, на момент інкримінованих дій механіка групи слюсарно-механічних робіт технічно експлуатаційної частин військової частини НОМЕР_1 , військове звання солдат, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про судимість відсутні,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділенням Херсонського РУП ГУНП у Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000502 за підозрою ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

В рамках зазначеного кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 03.02.2015 року та призначений на посаду механіка групи слюсарно-механічних робіт технічно експлуатаційної частини військової частини НОМЕР_1 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2015 №179.

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

З часу видання ВО Президента України, Головою Верховної ради України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст.1 Закону України «Про оборону України», який діяв до часу видання Президентом України Указу №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердження його Законом України №2102-IX Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст. ст. 2, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Разом з цим, солдат ОСОБА_8 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, проходячи військову службу за мобілізацією та будучи забезпечений речовим, грошовим, продовольчим та іншими видами забезпечення, 09.07.2015 року солдат ОСОБА_8 перебував у розташуванні базового табору військової частини НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалася в АДРЕСА_2 та самовільно залишив місце розташування зазначеної частини.

Реалізуючи свій умисел, солдат ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, самовільно залишив базовий табір військової частини НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалася в АДРЕСА_2 .

Враховуючи викладене, в період часу з 09.07.2015 року солдат ОСОБА_8 без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до військової частини НОМЕР_1 безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. При цьому, будь-яких підтверджуючих документів щодо поважності причин відсутності на службі солдат ОСОБА_8 не надав.

За таких обставин ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2015 №95 на посаді механіка групи слюсарно-механічних робіт технічно експлуатаційної частини військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від військової служби, без будь-яких поважних причин, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 09.07.2015, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка на той час перебувала в АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконує, час проводить на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини, вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , а саме до 07.02.2025 року, з підстав наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та недоцільності застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.01.2025 року, у задоволенні вищевказаного клопотання слідчого відмовлено.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою слідчого судді прокурор подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що слідчим суддею не взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, його тяжкість та підвищену суспільне небезпеку, наявність ризиків, зазначених в клопотанні слідчого, що в свою чергу вказує на неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, підозрюваного та захисника, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів приходить до наступного.

Прийняте слідчим суддею рішення в повній мірі ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінально-процесуального закону.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно вимог до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як вбачається з матеріалів провадження, 21.09.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

01.10.2024 року постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_8 оголошено у розшук.

03.10.2024 року постановою слідчого зупинено досудове розслідування у зв`язку з оголошенням підозрюваного ОСОБА_8 у розшук.

05.11.2024 року ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області надано дозвіл на затримання ОСОБА_8 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

19.11.2024 року на підставі зазначеної ухвали підозрюваного ОСОБА_8 було затримано та поміщено до Миколаївського ІТТ№1 за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44.

В цей же день, постановою слідчого досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні відновлено.

21.11.2024 слідчим суддею Херсонського міського суду Херсонської області постановлено ухвалу про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 07.01.2025 року.

25.12.2024 року постановою в.о. керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 07.02.2025 року.

На даному етапі обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого і оскаржуваній ухвалі слідчого судді, а саме: - матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_8 ; - протоколом та відеозаписом допиту свідка ОСОБА_10 ; - протоколом та відеозаписом допиту свідка ОСОБА_11 , - іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

Зазначені докази, як кожен окремо, так і в цілому доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів погоджується із наявністю ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та не перестали існувати.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку з чим у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини буде в майбутньому переховуватись від органів досудового розслідування. Поряд з цим, підозрюваний ОСОБА_8 усвідомлюючи, що у зв`язку із повідомленням йому про підозру у вчиненні умисного тяжкого злочину, у подальшому, його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкції, передбаченої ч. 4 ст. 407 КК України, може умисно ухиляється від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховатись від органів досудового розслідування та суду, може зникнути з місця постійного мешкання до іншої місцевості, країни, у зв`язку з чим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та, як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності. Зазначене свідчить про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 будучи в минулому військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (1736), перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, здійснювати вплив на інших військовослужбовців, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, у тому числі за допомогою засобів зв`язку, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема, перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх знайомих по службі, підлеглих тощо - незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні. Зазначене вказує на наявність ризику можливого впливу обвинуваченого на свідків у даному кримінальному провадженні.

Також, оскільки ОСОБА_8 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (1736), який вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, зокрема пов`язане з ухиленням від обов`язків проходження військової служби з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що свідчить про можливість та схильність особи до неконтрольованих дій, що призводять до порушення законодавства, чим є обґрунтовані підстави вважати що останній може скоїти інше кримінальне правопорушення.

Зазначене свідчить про виконання слідчим при зверненні до суду з клопотання про продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_8 вимог п.1 ч.3 ст.199 КПК України.

Разом з тим, як вірно зазначені слідчим суддею, вищевказане клопотання слідчого не містить викладу обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, що вказує на невиконання слідчим вимог п.2 ч.3 ст.199 КПК України та є безумовною підставою, відповідно до вимог ч.5 ст.199 КПК України, для відмови у продовженні строку тримання під вартою.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 199, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07 січня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про продовження стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - без змін.

Ухвала набуває законної сили після її оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14