ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

18.02.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпродзержинська від 13.01.2025р., якою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000565 від 22.02.2024р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.03.2025р. із визначенням розміру застави в сумі 333080грн.

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000565 від 22.02.2024р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.03.2025р. із визначенням розміру застави в сумі 333080грн.

Ухвалу слідчого судді було оскаржено захисником ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного, яка в апеляційній скарзі:

- вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином не врахував, що автомобіль Bushmaster не перебував у розпорядженні ОСОБА_8 , та він не мав умислу на угон автомобіля, він не перебував за кермом;

- вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, на які наголошував у своєму клопотанні прокурор, з боку підозрюваного не підтверджені доказами, підозрюваний до затримання перебував вдома за місцем проживання, та не мав мети переховуватись, існування ризиків є припущеннями сторони обвинувачення;

- зазначає, що слідчий суддя не розглянув можливості застосування альтернативних запобіжних заходів щодо підозрюваного;

- зазначає, що слідчим суддею не було належним чином враховано, що підозрюваний має на утриманні малолітню доньку, одружений, піклується матір`ю та неповнолітньою сестрою, тобто має міцні соціальні зв`язки;

- наголошує, що при визначенні розміру застави слідчий суддя належним чином не врахував майнового стану підозрюваного, який має скрутне матеріальне становище, працює лише дружина, яка доглядає за дитиною, визначений розмір застави є непомірним, дохід в сім`ї мінімальний;

- прохає оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про застосування запобіжний захід у виді тримання під вартою відмовити.

Про дату, час та місце судового розгляду учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, захисник ОСОБА_6 надала заяву, в якій вказала про припинення повноважень захисника у зв`язку із укладенням підозрюваним угоди про надання правової допомоги з іншим адвокатом, захисник ОСОБА_9 надав письмову заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності та відсутності підозрюваного, прохали зменшити розмір застави.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що слідчим суддею у кримінальному провадженні № 0000565 від 22.02.2024р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.03.2025р. із визначенням розміру застави в сумі 333080грн.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на те, під час судового розгляду було встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану та викрадення військовослужбовцем засобу пересування, вчинене в умовах воєнного стану.

Слідчий суддя відповідно до вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України дослідив наявність ризиків з боку обвинуваченого, відомості про його особу та встановив, що ризики з боку підозрюваного, на які наголосив прокурор, є підтвердженими, оскільки на час розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного є достатні підстави стверджувати, що він може бути причетним до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч.4 ст. 410 КК України, які є особливо тяжкими злочинами.

Також слідчим суддею було встановлено, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимості у порядку, встановленому ст. 89 КК України, погашені. Зі слів підозрюваного, одружений, має на утриманні малолітню дитину, але відомості на підтвердження цих фактів матеріали справи не містять, підозрюваний є військовослужбовцем.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками слідчого судді погоджується та вважає їх законними та вмотивованими з урахуванням наступного.

Так судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_10 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч.4 ст. 410 КК України, які є особливо тяжкими злочинами, а саме у тому що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді водія відділення протитанкових ракетних комплексів взводу вогневої підтримки 4 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, без наміру її проходження у майбутньому, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 ЗУ «Про оборону України», ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, 03.09.2023р. приблизно о 01 год. 00 хв. на військовому транспортному засобі - автофургоні марки «Thales Australia» моделі «Bushmaster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012р/в, який належить військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив місце несення служби в АДРЕСА_1 , та проводить час на власний розсуд, поза межами тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби.

Транспортний засіб, на якому підозрюваний залишив місце несення служби - автофургон марки «Thales Australia» моделі «Bushmaster», р/н НОМЕР_2 , 2012р.в., який належить військовій частині НОМЕР_1 , ринковою вартістю 14624000,00 (чотирнадцять мільйонів шістсот двадцять чотири тисячі) гривень, тобто розпорядившись ним на власний розсуд та перемістився на ньому в район с. Новофедорівка Коблівської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби.

Суд апеляційної інстанції, врахувавши наведене вище, висновки слідчого судді, покладенні в обґрунтування прийнятого рішення, дослідивши матеріали судової справи, та зокрема відомості про оголошення підозрюваного у розшук у зв`язку із неможливістю встановити місце знаходження військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні прокурора, є підтвердженими, та застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Щодо розміру визначеної слідчим суддею застави, то на думку суду апеляційної інстанції, її розмір відповідає вимогам КПК України, та визначений в межах, встановлених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Доводи сторони захисту, що визначений слідчим суддею розмір застави, є надмірним для підозрюваного, суд апеляційної інстанції вважає неслушними, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, та відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчим суддею розмір застави щодо підозрюваного визначений у виді 110 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 333080 (триста тридцять три тисячі вісімдесят) гривень, тобто у розмірі, близькому до мінімального, тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для його зменшення.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника, що при визначенні розміру застави слідчий суддя належним чином не врахував майнового стану підозрюваного, який має скрутне матеріальне становище, працює лише дружина, яка доглядає за дитиною, визначений розмір застави є непомірним, дохід в сім`ї мінімальний є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги захисника, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином не врахував, що автомобіль Bushmaster не перебував у розпорядженні ОСОБА_8 , та він не мав умислу на угон автомобіля, він не перебував за кермом, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки наведені доводи стосуються фактичних обставин справи, які є предметом розгляду суду першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

Суд апеляційної інстанції на даному етапі кримінального провадження досліджує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України з боку підозрюваного, перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції, які зроблені на підстав матеріалів, наданих прокурором разом із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які наголошував у своєму клопотанні прокурор, з боку підозрюваного не підтверджені доказами, підозрюваний до затримання перебував вдома за місцем проживання, та не мав мети переховуватись, існування ризиків є припущеннями сторони обвинувачення; що слідчий суддя не розглянув можливості застосування альтернативних запобіжних заходів щодо підозрюваного, є також неспроможними, оскільки поведінка підозрюваного після залишення місця служби та перебування за місцем проживання вказує на наявність в його діях ознак кримінального правопорушення, та не стосується існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки до моменту пред`явлення ОСОБА_8 підозри в учиненні кримінальних правопорушень, він не мав процесуального статусу, та не мав процесуальних обов`язків чи обмежень, визначених КПК України.

Після оголошення ОСОБА_8 повідомлення про підозру він набув процесуального статусу підозрюваного, з цього часу у кримінальному провадженні виникли обставини обґрунтованого кримінального переслідування особи, із можливими наслідками ухвалення щодо неї обвинувального вироку, в наслідок чого, виниклі з цих підстав ризики з боку підозрюваного набули своєї актуальності, та розглядаються як ймовірні з високою долею вірогідності настання позапроцесуальної поведінки підозрюваного, запобігання якої виключається шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги, що слідчим суддею не було належним чином враховано, що підозрюваний має на утриманні малолітню доньку, одружений, піклується матір`ю та неповнолітньою сестрою, тобто має міцні соціальні зв`язки, також не мають під собою підґрунтя, оскільки слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, дослідив відомості про особу підозрюваного, та з урахуванням його соціальних зв`язків, які наведені вище стороною захисту, та не встановив підстав для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою із можливістю внесення застави, та з таким рішення погоджується і суд апеляційної інстанції.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для його скасування або зміни, а доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді скасувати, та постановлення нової ухвали про відмову у обранні щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпродзержинська від 13.01.2025р., якою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000565 від 22.02.2024р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.03.2025р. із визначенням розміру застави в сумі 333080грн. - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпродзержинська від 13.01.2025р., якою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000565 від 22.02.2024р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.03.2025р. із визначенням розміру застави в сумі 333080грн. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді