КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1891/2024 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
№ 752/8003/23
Категорія КК: ч. 4 ст. 185 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Телаві, Грузія, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2021, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів у кримінальному провадженні.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він, достовірно знаючи про введення та дію на території України воєнного стану, 26.07.2022, приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Паньківська, 18, наблизився до квартири АДРЕСА_2 та невстановленим досудовим розслідуванням способом проник до даної квартири, звідки таємно, повторно викрав майно потерпілого ОСОБА_10 та грошові кошти в розмірі 300 грн, після чого ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 завдав матеріальних збитків ОСОБА_10 на загальну суму 1315 грн 00 к.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , просить скасувати вказаний вирок, кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги обвинувачений вважає, що даний вирок необґрунтований, прийнятий з істотними порушеннями, вимог кримінально-процесуального закону та в умовах неповного судового розгляду, невідповідність фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять жодного належного, допустимого й достовірного доказу, який би вказував на його винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Жоден зі свідків, допитаних в суді, не вказав на його причетність до злочину. Досліджені судом докази, є неналежними та недопустимими, оскільки не вказують на нього, як на особу, яка проникла до квартири потерпілого, та скоїла крадіжку. Все обвинувачення, на думку апелянта, ґрунтується на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисників, які підтримали клопотання прокурора про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 162 КК України з призначенням йому покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі, а апеляційну скаргу просили залишити без задоволення, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 162 КК України, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 , на момент ухвалення рішення, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду.

Зокрема вина обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який будучи допитаним під час судового розгляду підтвердив, що 26.07.2022, близько 17 години, він перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_3 та виявив, що вхідні двері були привідчинені і замки не зламані, а з плечиків зникла наплічна сумка з ключами, гаманцем, в якому були кредитні картки «Приватбанк» та «Монобанк», технічний паспорт, посвідчення водія та грошові кошти у сумі приблизно 300 грн. Коли потерпілий вибіг на вулицю, щоб виявити крадія, то зустрів сусідів, які повідомили, що також звернули увагу на те, що його двері спочатку були закриті, а потім привідчинені. В подальшому потерпілий викликав поліцейських, написав заяву про злочин. Наступного дня, після крадіжки, приблизно о 12 годиніна телефон прийшло сповіщення, що хтось намагався розрахуватись банківською карткою «Приватбанк» в магазині за адресою м. Київ, вул. Чигорина, буд. 59-а, а потім ще одне сповіщення з банку десь о 13 годині, однаквсі картки потерпілий заблокував після їх викрадення. Потерпілий повідомив поліцейських про намагання розрахуватись його картою. Правоохоронці виявили відео з камери магазину, а згодом і особу, яка намагалась розрахуватись карткою. Ним виявився ОСОБА_7 .

Показання потерпілого ОСОБА_10 узгоджуються з даними письмових доказів, а саме даними протоколу огляду місця події від 02.08.2022, висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_11 №СЕ-19/111-22/32160-Д від 12.08.2022, відповідно до яких надані на дослідження сліди папілярного узору, які було виявлено та вилучено під час проведення огляду місця події 02.08.2022 за адресою: АДРЕСА_4 , містять: слід пальця руки розміром 18х30 мм, придатний для ідентифікації по ньому особи; слід пальця руки розміром 18х30 мм залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_7 .

Факт того, що ОСОБА_7 намагався розрахуватись викраденою у ОСОБА_10 банківською картою «Приватбанк» темно-фіолетового кольору НОМЕР_1 в приміщенні магазину що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 59-а, 27.07.2022, в період часу з 12 год. 28 хв. по 12 год. 29 хв., підтверджуються даними протоколу огляду місця події від 02.08.2022 з ілюстрованою таблицею, протоколу огляду документів (відеозаписів) з диском до нього, на якому міститься відеозапис з камери відеоспостереження магазину, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2022, за участю свідка ОСОБА_12 , яка впізнала ОСОБА_7 .

Таким чином, вказані вище докази повністю спростовують показання обвинуваченого щодо непричетності до крадіжки, а також доводи його апеляційної скарги про відсутність доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_7 .

Разом з тим, на день апеляційного розгляду набули чинності зміни до законодавства України, що вплинули на розмір матеріальної шкоди, за заподіяння якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у 2022 році становила 2481 грн.

ОСОБА_7 визнаний винним за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, у період дії воєнного часу, на суму 1315 грн, поєднаного з проникненням до домоволодіння, 26.07.2022.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення ОСОБА_7 діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України.

Відповідно до ч. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009, якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за статтею 162 КК України.

Частиною 3 ст. 337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком, згідно з ч. 1 ст. 12 КК України, є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше 3 тис. неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України, колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених судом першої інстанції.

Суд першої інстанцій установив, що ОСОБА_7 усвідомлював, що житло, до якого він протиправно проник, перебуває у володінні іншої особи. Тому дії ОСОБА_13 слід перекваліфікувати на ч. 1 ст. 162 КК України.

Обираючи вид та розмір покарання ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 162 КК України, колегія суддів враховує дані про його особу, а саме наявність ряду непогашених судимостей за злочини проти власності, вчинення нового кримінального правопорушення через незначний проміжок часу після ухвалення останнього вироку відносно нього, що свідчить про стійку злочинну направленість та небажання стати на шлях виправлення обвинуваченого. Також колегія суддів враховує те, що обвинувачений не працює, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зі слів обвинуваченого перебуває у цивільному шлюбі. Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_13 не встановлені.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що покарання ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 3 років обмеження волі сприятиме досягненню мети покарання, визначеної ст. 50 КК України. Крім того, з урахуванням невідбутого ОСОБА_13 покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2021, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення ст. 71 КК України, та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків з частковим приєднанням такого покарання.

На підставі наведеного, колегія суддів, відповідно до ст. 408 КПК України, приходить до висновку, що вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25.07.2023 підлягає зміні, а апеляційна скарга обвинуваченого - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року, щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 4 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2021, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В решті вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року, щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

С у д д і :

______________ _________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1891/2024 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1

№ 752/8003/23

Категорія КК: ч. 4 ст. 185 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Телаві, Грузія, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року, щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 4 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2021, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В решті вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року, щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали проголосити 09 грудня 2024 року о 09 годині 30 хвилин.

С у д д і :

______________ _________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4