№ 1-кп/317/169/2025
№ 317/2945/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000655 у відношенні: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Спаське, Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2023 року в приблизний період часу з 09 години 25 хвилин до 09 години 35 хвилин ОСОБА_6 перебував на території своєї дачної ділянки АДРЕСА_3 , де у нього на ґрунті особистих неприязних відносин стався конфлікт з потерпілою ОСОБА_4 . В ході конфлікту у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на завдання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на завдання потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 взяв у руки дерев`яну палицю, якою наніс не менше одного удару в область правої кисті потерпілої ОСОБА_4 , чим спричинив їй закритий перелам п`ятої п`ясної кістки правої кисті, який згідно до висновку експерта № 2102п від 09 листопада 2023 року кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не було небезпечним для життя в момент його спричинення, але потягло за собою тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково та пояснив наступне.

З потерпілою ОСОБА_4 у нього довготривалий конфлікт, який виник через постійні втручання з боку потерпілої в їх з дружиною побут. Згодом ці втручання перейшли у конфлікт через паркан, який розділяє їх дачні ділянки.

08 листопада 2023 року він разом зі своєю дружиною приїхав на дачу в с. Канівське та вже починав закривати ворота, як до них підійшла ОСОБА_4 . Він помітив, що вона тримає ліву руку за спиною. При цьому потерпіла висловлювалась в його бік нецензурною лайкою. Зазначив, що ОСОБА_4 в той момент вже перебувала на території його ділянки.

Оскільки ОСОБА_4 йому раніше погрожувала, а в той момент тримала свою ліву руку за спиною, він боявся, що у неї в руках якийсь предмет і вирішив прогнати її зі своєї ділянки.

Для цього він повернувся вбік і взяв у руки палицю, приблизною довжиною 1 метр, яку використовував у господарстві. Потім, тримаючи палицю обома руками, він замахнувся на ОСОБА_4 та хотів налякати її, зупинивши рух руками до того, як палиця вдарить по потерпілій. Але через те, що ОСОБА_4 раптом підняла свою праву руку вгору, удар палицею все-таки відбувся. Після удару його дружина схопила його ззаду обома руками, щоб втримати. На запитання прокурора відповів, що після удару він не бачив в руках у ОСОБА_4 будь-яких предметів, але зауважив, що ліву руку вона йому не показувала, ховаючи її від нього.

Після того ОСОБА_4 пішла звідти, а вони з дружиною залишились на дачі.

Через деякий час до нього приїхали працівники поліції.

Зазначив, що свідок ОСОБА_7 не міг бачити подію 08.11.2023, оскільки він приїхав на дачу лише через півгодини після того, як все сталось. Він регулярно приїздить на дачу в один і той же час. Крім того, вказаний свідок був знайомий з родиною ОСОБА_8 ще до події даного кримінального провадження, а після 08.11.2023 ходив до потерпілої та обговорював подію.

Обвинувачення визнає лише в частині завдання ним одного удару по руці потерпілої, а не кількох, як йому інкримінують. Також не визнає умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, оскільки він хотів лише прогнати її з власної ділянки.

Зазначив, що дуже шкодує про вчинене та попросив пробачення у потерпілої в судовому засіданні.

Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, його вина повністю доведена та підтверджується сукупністю доказів, зібраних в даному кримінальному провадженні та досліджених під час судового розгляду: показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , показаннями потерпілої ОСОБА_4 , показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , протоколами слідчих дій та висновками експерта. Також судом досліджені та враховані показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не були очевидцями події, але надали відомості, які характеризують обвинуваченого.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що вона проживає в селі Канівське Запорізького району Запорізької області. Обвинувачений ОСОБА_6 є її сусідом з 2019 року.

Протягом всього часу, починаючи з 2019 року, ОСОБА_6 дошкуляв їм з чоловіком, пошкоджував їх майно, погрожував. 09 червня 2021 року ОСОБА_6 погрожував їй та голові кооперативу вбивством. Здійснив підкоп під її ділянку. Кілька разів вона подавала заяви в поліцію з приводу дій ОСОБА_6 , але ніхто на них не реагував. ОСОБА_6 неодноразово казав їй, що йому нічого не буде, оскільки його донька працює в суді. Зазначила, що перед судовим засіданням, в якому проводиться її допит, ОСОБА_6 порізав їй сітковий паркан.

Восени 2023 року у її чоловіка були проблеми з ногами та він чекав на операцію.

08 листопада 2023 року вранці вона була вдома та обрізала рози, коли побачила, що болгаркою зрізана частина її паркану, що відділяє її ділянку від ділянки ОСОБА_6 .

Через деякий час приїхали ОСОБА_13 і вона пішла до них, щоб з`ясувати питання пошкодження паркану. Коли вона підійшла до них і сказала за паркан, ОСОБА_6 зайшов у двір, заглянув за металеву будку та повернувся вже з палицею, якою одразу почав її бити, при цьому виражаючись нецензурною лайкою. Палицю тримав двома руками та кілька разів, як мінімум п`ять, вдарив її цією палицею зверху вниз. Вона закричала, після чого підбігла дружина ОСОБА_13 , відтягнула його та закрила ворота.

На її крики вийшов її чоловік, але вона заштовхнула його до будинку, щоб він не йшов до ОСОБА_13 розбиратись. Викликали поліцію.

Потім до них підійшов сусід, який працює лікарем, оглянув її праву руку, яка сильно боліла, та сказав, що є перелам і треба їхати до лікарні. Вже в лікарні їй зробили рентген та, підтвердивши наявність переламу, наклали гіпс.

Після приїзду поліції ОСОБА_6 стверджував, що не бив її, а вона сама десь зламала руку.

Зазначила, що подія відбулась біля воріт ОСОБА_13 , до його ділянки вона не заходила.

Місце, з якого свідок ОСОБА_14 бачив подію, знаходиться приблизно в 65 метрах від самого місця події, вони потім заміряли.

Пояснила, що через завданий їй ОСОБА_6 перелам руки, вона вимушена була робити все по господарству одною рукою. Крім того, в неї на утриманні була її матір похилого віку, яка потребувала догляду, та чоловік з хворими ногами, який також потребував догляду та допомоги. Просила суд максимально суворо покарати ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком потерпілої ОСОБА_4 Подружжя ОСОБА_13 є їх сусідами по дачі. Пояснив, що між ними та ОСОБА_13 періодично виникали конфлікти на побутовому ґрунті ОСОБА_6 з незрозумілих причин не подобався паркан між їх дачними ділянками і він періодично пошкоджував його: зрізав частини паркану, відрізав його від кріплення, до якого він був приварений тощо.

08 листопада 2023 року вони з дружиною були вдома. В той день дружина виявила, що паркан між їх ділянкою та ділянкою ОСОБА_13 знову пошкоджений. Приблизно після дев`ятої години ранку ОСОБА_13 приїхали і дружина пішла з ними поговорити з цього приводу, а він зайшов в будинок.

Раптом він почув крики з вулиці та, підійшовши до вікна, побачив як його дружина стоїть на дорозі перед дачною ділянкою ОСОБА_13 , а ОСОБА_6 . б`є її палицею, схожою на держак від лопати, зверху вниз. Він бачив два удари. Палицю тримав обома руками. Також побачив, як дружина ОСОБА_6 відтягує його від потерпілої.

Він одразу кинувся з будинку, але оскільки в той період у нього дуже хворіли ноги, він зміг вийти на вулицю лише приблизно через три хвилини. Там він зустрів дружину, яка йшла в його бік та плакала. Викликали поліцію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що подія сталась в листопаді 2023 року. В той день він був удома і нікуди не виїжджав. Зранку він вигулював собаку, коли почув якісь крики. Повернувшись в той бік, він побачив сварку, в ході якої чоловік ОСОБА_6 кілька разів вдарив жінку ОСОБА_4 дерев`яною палицею, схожою на держак від лопати.

Він пішов додому, завів собаку та через деякий час пішов подивитись, що сталось. На той момент туди вже приїхали співробітники поліції. Оскільки він лікар, а ОСОБА_4 трималась за руку, він оглянув її та виявив на її правій руці деформацію в області п`ятої п`ястної кістки, що свідчило про її перелам. Він сказав потерпілій, що треба їхати в лікарню.

Зазначив, що і ОСОБА_6 і ОСОБА_4 знає як сусідів, але близьких відносин з ними не має.

Відповідаючи на питання, пояснив, що від місця, з якого він побачив конфлікт, до місця самого конфлікту приблизно 40-50 метрів. Сам конфлікт відбувся на вулиці біля подвір`я ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_10 під час її допиту в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_6 . Подружжя ОСОБА_8 проживає з ними по сусідству на дачі.

08 листопада 2023 року після 9 години ранку вони приїхали на дачу. Чоловік закривав ворота, як раптом до них підійшла ОСОБА_4 , яка голосно кричала щось з приводу паркану, який між їх ділянками, та тримала одну руку за спиною, вони подумали, що в руці може бути балончик зі сльозогінним газом, який вони бачили у неї раніше. Коли ОСОБА_4 почала вламуватись до їх подвір`я, її чоловік взяв у руки невеличку паличку частину від гілки дерева, та один раз вдарив сусідку. Вона одразу схопила чоловіка та відтягла його від ОСОБА_4 . При цьому потерпіла ОСОБА_4 в ході конфлікту весь час била її чоловіка ногами по ногах, навіть після того, як відбувся удар палицею.

Акцентувала увагу на тому, що чоловік не хотів бити ОСОБА_4 , а хотів лише налякати. Як так сталось, що у ОСОБА_4 був перелам, вона не знає. Після конфлікту ОСОБА_4 пішла, але потім повернулась і щось кричала і потім знову пішла.

Зазначила, що подія відбулась в їх подвір`ї, а не на вулиці.

Потім приїжджав доктор сусід на ім`я « ОСОБА_15 », а вже після нього приїжджала поліція.

Свідки ОСОБА_11 (сусідка ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ) в судовому засіданні пояснила, що очевидцем події вона не була. В її присутності між потерпілою та обвинуваченим ніяких сварок не було, але з чуток вона знає, що між ними конфлікт. Обидва і ОСОБА_4 , і ОСОБА_6 звичайні пенсіонери. Вона не бачила ніколи, щоб ОСОБА_6 проявляв до когось агресію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 (донька обвинуваченого) виключно позитивно охарактеризувала свого батька.

Протоколом огляду місця події від 28 листопада 2023 року та фототаблицями до нього встановлено, що місцем події є ділянка місцевості, розташована перед домоволодінням АДРЕСА_3 (а.с. 44-48).

Протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_4 від 25.11.2023 та відеозаписом до нього встановлено, що потерпіла на місці показала хід та хронологію події кримінального правопорушення. Показала місце, де вона стояла в момент, коли ОСОБА_6 завдавав їй удари дерев`яною палицею та місце, де в цей же момент стояв обвинувачений територія вулиці перед калиткою домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 .

Зазначила, що дерев`яна палиця була досить великою та схожа на держак від лопати.

Показала, що ОСОБА_6 тримав палицю обома руками та завдавав їй удари зверху вниз фактично по голові. Пояснила, що оскільки вона прикривала голову руками, то всі удари прийшлись саме по ним. Всього було не менше семи ударів.

Свої пояснення щодо їхнього з ОСОБА_6 взаєморозташування, дій ОСОБА_6 , кількості та характеру ударів та її дій, ОСОБА_4 продемонструвала безпосередньо на місці події за допомогою наданої їй дерев`яної палиці та статиста (а.с. 55-61).

Протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 від 28.11.2023 та відеозаписом до нього встановлено, що свідок на місці події розповів, що 08.11.2023 зранку він гуляв з собакою. Вже повертаючись додому та проходячи перехрестя з вулицею Яблуневою, він почув якусь розмову. Повернувши голову ліворуч, він побачив відчинену калитку воріт ОСОБА_8 та пішов далі додому.

Пройшовши з десяток метрів, він почув жіночий крик: « ОСОБА_16 , ОСОБА_16 !». Коли він подивився в той бік, то побачив, що біля подвір`я ОСОБА_13 стоять потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 . При цьому останній розмахував палицею, схожою на держак від лопати.

Він пішов далі додому, відвів собаку та спілкувався з працівниками, які робили у нього вдома «стяжку». Там же він побачив, що на його телефон дзвонив чоловік потерпілої ОСОБА_4 , але коли він йому перетелефонував, той не взяв трубку. Потім він пішов на місце події, де вже були працівники поліції. Оскільки він лікар, він оглянув ОСОБА_4 та виявив у неї ознаки закритого переламу п`ясної кістки.

Свої пояснення в їх хронології свідок супроводжував вказівкою на місцевості, показавши: як він йшов додому; проходив перехрестя, коли почув розмову; де почув крики потерпілої; де знаходились потерпіла ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з палицею (а.с. 62-66).

Протоколом впізнання особи за фотознімками від 28 листопада 2023 року з фототаблицею до нього встановлено, що свідок ОСОБА_7 на фото № 2 упізнав сусіда на ім`я ОСОБА_17 , який 08.11.2023 розмахував предметом, схожим на держак від лопати, в бік потерпілої ОСОБА_4 .

Відповідно до додатку до вказаного протоколу на фото № 2 зображений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а на інших трьох фото статисти (а.с. 67-70).

Протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_6 від 14 травня 2024 року та відеозаписом до нього встановлено, що обвинувачений безпосередньо на місці розповів, як вранці 08 листопада 2023 року вони з дружиною приїхали на дачу. Коли він закривав ворота, до них підійшла ОСОБА_4 , яка голосно сварилась з приводу того, що він порізав паркан, який розділяє їх ділянки.

При цьому одну хвіртку воріт він вже зачинив, а другу не встиг. ОСОБА_4 продовжувала голосно сваритись та поступово наближалась до нього і фактично увійшла на подвір`я. Після цього він повернувся вбік, взяв обома руками палицю, що лежала поряд та замахнувшись на ОСОБА_4 один раз вдарив її зверху вниз, попавши по правій руці. Потім його перехопила дружина, а ОСОБА_4 закричала: « ОСОБА_18 вили, колоть будем». Згодом вона пішла.

Зазначив, що хотів лише налякати потерпілу, яка вже фактично зайшла до його подвір`я, щоб вона пішла (а.с. 71-77).

Висновками судово-медичних експертиз № 2102п від 13.11.2023, № 2241/к від 30.11.2023 (комісійна експертиза) та № 810/к від 21.05.2024 (комісійна експертиза) встановлено, що за даними медичних відомостей, при обстеженні потерпілої ОСОБА_4 08.11.2023 діагностований закритий перелам п`ятої п`ясної кістки правої кисті з задовільним стоянням відламків, в середній третині, який підтверджений рентгенологічно.

Перелам утворився від місцевої дії тупого предмету в термін, що не суперечить заявленому освідуванню та зазначеному в постанові і медичних відомостях та кваліфікується як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я, більш ніж 21 доба.

Механізм утворення переламу не суперечить подіям 08 листопада 2023 року, як вказано в протоколі слідчого експерименту та відеозаписі слідчих експериментів, проведених за участю потерпілої ОСОБА_4 , та підозрюваного ОСОБА_6 .

Ізольований перелом п`ясної кістки не є характерним для умов падіння з висоти власного зросту в тому числі й з упором на стиснутий кулак (а.с. 49-54, 78-82).

Докази, досліджені в даному кримінальному провадженні, узгоджуються між собою як окремо, так і в сукупності та підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 в завданні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .

Так, з пояснень самого ОСОБА_6 вбачається, що 08 листопада 2023 року після 9 години ранку у нього стався конфлікт з його сусідкою по дачі потерпілою ОСОБА_4 , в ході якого він завдав їй один удар дерев`яною палицею зверху вниз. Вказане узгоджується з показаннями самої потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які також під час допиту в суді пояснювали, що ОСОБА_6 наносив удари потерпілій ОСОБА_4 дерев`яною палицею зверху вниз та спричинив перелам руки. Вказані показання свідків повністю відповідають протоколам проведення слідчих експериментів з учасниками події та свідком ОСОБА_7 .

Оцінюючи суттєві розбіжності у кількості завданих ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 ударів, які встановлювались судом з показань учасників та очевидців події, суд зазначає наступне.

Так, при дослідженні доказів у судовому засіданні було встановлено, що сам ОСОБА_6 визнає факт нанесення ним одного удару потерпілій, такі ж пояснення надала й його дружина ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_9 зазначив, що він бачив два удари, а свідок ОСОБА_7 вказав на кілька ударів, без зазначення їх кількості. Потерпіла ОСОБА_4 під час її допиту в суді вказала на завдання їй ОСОБА_6 мінімум п`яти ударів, а в ході проведення слідчого експерименту на завдання мінімум семи ударів.

Аналізуючи дані показання, суд констатує неможливість достовірно встановити кількість ударів, завданих обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 . При цьому суд враховує відсутність будь-якої додаткової інформації щодо точної кількості ударів при проведенні експертних досліджень, які констатували наявність принаймні одного травматичного впливу, який спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесне ушкодження середньої тяжкості перелам однієї з п`ястних кісток правої кисті.

Крім того, враховуючи диспозицію статті 122 КК України, яка не встановлює мінімально необхідну для проведення кваліфікації за цією статтею кількість травматичних впливів, а акцентує увагу лише на наявності наслідків у вигляді тілесного ушкодження середньої тяжкості, суд вважає, що матеріалами справи доведено завдання обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 одного удару, який спричинив середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд також не може погодитись з версією обвинуваченого ОСОБА_6 щодо того, що він не хотів ударити потерпілу палицею, а лише намагався налякати її, замахнувшись та вчасно зупинивши рух палицею, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, удар був нанесений палицею, яка за своїми фізичними характеристиками була здатна спричинити перелам кістки. Це ж стосується й сили такого удару. Також суд враховує те, що якби ОСОБА_4 не підняла вгору праву руку, удар, очевидно, прийшовся би по її голові. Навіть в разі зустрічного руху правої руки потерпілої ОСОБА_4 по відношенні до палиці, якою ОСОБА_6 завдавав удар, сила такого удару, очевидно, була достатньою для того, щоб спричинити перелам кістки.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо того, що потерпіла ОСОБА_4 в момент завдання їй травми перебувала в його подвір`ї не підтверджуються сукупністю інших доказів, досліджених у даному провадженні.

Так, окрім ОСОБА_6 про факт знаходження потерпілої ОСОБА_4 у дворі Соскових повідомила й дружина ОСОБА_6 ОСОБА_10 . В той же час і свідок ОСОБА_9 (чоловік потерпілої), і свідок ОСОБА_7 (сусід усіх учасників події) послідовно повідомили про те, що конфлікт відбувався перед воротами обвинуваченого ОСОБА_6 , а не на його дачній ділянці.

Крім того, суд критично ставиться до показань дружини обвинуваченого, свідка ОСОБА_10 в цій частині, оскільки в своїх показаннях вона повідомляла про такі обставини, які не підтверджувались жодним іншим доказом у кримінальному провадженні. Так, вона зазначала, що в ході конфлікту потерпіла ОСОБА_4 била ногами по ногах її чоловіка ОСОБА_6 , в той же час жоден інший учасник або очевидець події про цей факт не зазначав, навіть сам ОСОБА_6 в ході проведення з ним слідчого експерименту та під час його допиту в суді про таку обставину жодного разу не зазначив. Не зазначили про це й потерпіла ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_7 ані під час слідчих експериментів, проведених під час досудового розслідування, ані під час їх допиту в суді.

Крім того, ОСОБА_10 в своїх поясненнях зазначала, що потерпіла ОСОБА_4 після отримання травми пішла, а потім поверталась, щось кричала та знову пішла. Ці обставини також не знайшли жодного підтвердження в ході судового розгляду.

Вказане дає суду підставу ставитись до показань свідка ОСОБА_10 в тій частині, що потерпіла ОСОБА_4 заходила до їх подвір`я під час події 08.11.2023 критично. Аналогічні показання обвинуваченого ОСОБА_6 також суперечать іншим доказам, дослідженим в кримінальному провадженні.

Також в цьому контексті суд зауважує наступне.

Дійсно, кримінальним кодексом України встановлене право особи на необхідну оборону. Вказане право наділяє особу можливістю протидіяти реальному посяганню за допомогою всіх необхідних засобів і дає змогу завдати особі, яка посягає, шкоди, достатньої та необхідної для відвернення посягання (ст. 36 КК України). При цьому можливість завдання необмеженої шкоди зумовлюється нападом озброєної особи або групи осіб, а також для відвернення протиправного та насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення.

В даній справі суд констатує відсутність будь-якого реального посягання з боку потерпілої ОСОБА_4 , оскільки наявність у неї будь-якої зброї чи інших предметів до та під час конфлікту в судовому засіданні не встановлена, а її дії, навіть якщо б вона й зайшла на територію дачної ділянки ОСОБА_6 в ході конфлікту, не свідчать про будь-яке протиправне посягання з її боку. Таким чином, характер дій ОСОБА_6 в ході події даного кримінального провадження повністю відповідає обставинам уявної оборони, що визначені статтею 37 КК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він завдав потерпілій ОСОБА_4 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує тяжкість скоєного злочину, який згідно до статей 12, 24 КК України є умисним злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, добре характеризується і не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра.

Також суд враховує відсутність в даному кримінальному провадженні обставин, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання, та вчинення злочину проти особи похилого віку як обставину, що відповідно до статті 67 КК України його обтяжує.

Так, не зважаючи на те, що під час судового розгляду ОСОБА_6 зазначив про щире каяття та попросив пробачення у потерпілої, суд не вбачає такої, пом`якшуючої покарання, обставини. Поведінка ОСОБА_6 після події злочину та у судових засіданнях не виявляє фактичного щирого каяття. Як встановлено в ході судового розгляду, конфлікт між ним та потерпілою тривав і після 08.11.2023. Обставини, які були встановлені в судовому засіданні, ОСОБА_6 визнав частково, намагаючись пом`якшити свою вину твердженнями про ненавмисне завдання удару потерпілій та про те, що потерпіла зайшла на територію його дачної ділянки. За вказаних обставин суд не має підстав для констатації наявності у нього щирого каяття.

В обвинувальному акті прокурором зазначено наявність такої обтяжуючої покарання обставини, як вчинення злочину щодо особи похилого віку, якою дійсно є ОСОБА_4 . При цьому судом враховано те, що ОСОБА_6 також є особою похилого віку, і навіть старший за потерпілу. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 67 КК України суд зобов`язаний враховувати таку обставину при ухваленні вироку в разі її підтвердження, не зважаючи на характер вчиненого правопорушення. Вказане визначено й у абз. 2 п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, зважаючи на думку прокурора та потерпілу, які просили суд призначити обвинуваченому ОСОБА_6 реальне покарання у вигляді позбавлення волі, для досягнення цілей, встановлених статтею 50 Кримінального кодексу України та з урахуванням ступеню вини обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 , який раніше не судимий та добре характеризується за місцем проживання, може бути виправлений та перевихований без ізоляції від суспільства і йому доцільно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши його від відбування такого покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України.

При цьому судом враховані законодавчі обмеження при призначенні покарання особі, що досягла пенсійного віку, встановлені ч. 2 ст. 57 та ч. 3 ст. 61 КК України, та констатовано безальтернативність призначення покарання саме у вигляді позбавлення волі на певний строк, що, на думку суду, певним чином дискримінує ОСОБА_6 в порівнянні з особами, які не досягли пенсійного віку, в призначенні альтернативних видів покарання у вигляді виправних робіт або обмеження волі. Вказана обставина також впливає на рішення суду щодо призначення ОСОБА_6 покарання з випробуванням.

При цьому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження та думку прокурора і потерпілої, суд визначає іспитовий строк в розмірі, достатньому для забезпечення його належної поведінки під час виконання вироку.

Враховуючи те, що цивільний позов в даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 не заявлявся, суд не має правових підстав для компенсації їй шкоди, про що вона заявила в судових дебатах. Суд роз`яснює потерпілій ОСОБА_4 право на звернення до суду з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.

Витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні та речові докази відсутні.

Підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили в даному кримінальному провадженні не встановлено.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1