Справа №523/4674/25
Провадження №1-кс/523/1455/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника власника майна ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0002395 від 25.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про накладення арешту на майно, вилученого в ході проведення обшуку,

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна.

Згідно клопотання прокурора, досудовим розслідування встановлено що, ОСОБА_6 , будучи службовою особою правоохоронного органу, займаючи посаду заступника начальника сектору превенції Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, маючому спеціальне звання капітан поліції, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , що займає посаду начальника Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області маючи спеціальне звання майор поліції, у період з кінця листопада 2024 року по 27.03.2025, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, отримали від мешканця м. Одеси ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 45 166 гривень за невчинення в інтересах ОСОБА_8 дій з використанням наданого службового становища, а саме: за не притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за допущені порушення під час ведення господарської діяльності та невжиття заходів мобілізаційного характеру до найманих ОСОБА_8 працівників.

За даним фактом відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч.3 КК України 25.11.2024 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002395.

27.03.2025 року в період часу з 11 год. 36 хв. до 27.03.2025 року 13 год.07 хв. старшим слідчим в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_9 , на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24.03.2025 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: ??

- мобільний телефон Xiaomi Pro, модель 23078PND5G imeil: НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 із сім картами мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , мобільного оператора ВФ Україна НОМЕР_4 ;

-мобільний телефон Xiaomi 9T Pro imeil: НОМЕР_5 , imei2 НОМЕР_6 із сім картою мобільного оператора ПрАТ Київстар НОМЕР_7 .

Вказані речі поміщено в сейф-пакет S001163 та опечатано.

27.03.2025 вищевказане майно постановою слідчого було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

На даний час органом досудового розслідування встановлено, що вказані вище мобільні телефони мають значення для кримінального провадження, оскільки є предметом кримінального правопорушення, зберігли на собі його сліди, а тому з метою, забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити клопотання в повному обсязі, оскільки вилучене майно може мати в собі сліди скоєння злочину, а також таке майно може бути знищено та відчужено, що буде перешкоджати встановленню істини по справі.

Адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, просила відмовити в його задоволені, вказуючи на те, що вилучене майно належить ОСОБА_4 , він не є стороною кримінального провадження, був залучений у якості свідка. Під час обшуку ОСОБА_4 добровільно надав телефони для огляду та доступ до них не обмежувався, до клопотання не було долучено протоколу огляду вилучених мобільних телефонів, який підтверджував би доводи органу досудового розслідування про належність цього майна до знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Вислухавши учасників, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Таким чином, метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження та забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження

Долідивши матеріали поданого клопотання, враховуючи, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованого обвинувачення у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків. В даному випадку суд вважає, що наразі існує необхідність в дослідженні вилучених мобільних телефонів, оскільки зафіксована на них інформація може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Приймаючи до уваги необхідність всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, враховуючи те, що для встановлення дійсності скоєного правопорушення, необхідності перегляду інформації, яка зберігається на мобільних телефонах, вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, і незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі вищевикладеного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167-169, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0002395 від 25.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження, відчудження та користування на вилучене під час обшуку 27.03.2025 року майно, а саме:

- мобільний телефон Xiaomi Pro, модель 23078PND5G imeil: НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 із сім картами мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , мобільного оператора ВФ Україна НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон Xiaomi 9T Pro imeil: НОМЕР_5 , imei2 НОМЕР_6 із сім картою мобільного оператора ПрАТ Київстар НОМЕР_7 ;

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1