1Справа № 335/7499/24 1-кп/335/357/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 за адресою: вул. Перемоги, буд. 107-Б, м. Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 04 червня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із загальною середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок за таких обставин.

27.05.2024 приблизно об 11:00 год. ОСОБА_5 , знаходячись біля під`їзду № 4 будинку № 143 по пр. Соборному у м. Запоріжжі, під час раптового конфлікту з потерпілим ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, наніс приблизно 6 ударів кулаками обох рук в область обличчя та голови, та вході бійки схопив потерпілого за футболку, в результаті чого обидва впали на землю, чим відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 920п від 10.06.2024 ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 закритий перелом кісток носу без зміщення із садном та гематомою на ділянці носу, гематому повік правового ока, лобної ділянки праворуч та підочної ділянки справа, садна шкіри, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисні легкі тілесні ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав частково, пояснивши, що 27.05.2024 приблизно об 11:00-12:00 год., точної дати та часу не пам`ятає, він вийшов з під`їзду будинку АДРЕСА_3 , в якому знаходиться квартира АДРЕСА_4 його дружини ОСОБА_7 та тещі ОСОБА_8 . Він доглядає за квартирою, оскільки дружина і теща виїхали до Німеччини. Потерпілий йшов йому на зустріч, кричав з приводу заборгованості по квартирі, підійшов до нього та напав, чим спровокував бійку. Обвинувачений відкрив свою сумку, заліз в неї за грошима, та у цей момент потерпілий схопив за сумку і відірвав її. У сумці ножа не було. Після чого і почалась бійка між ними, в ході якої обвинувачений наніс потерпілому приблизно 2-4 удари в обличчя, точну кількість ударів не пам`ятає. Удари наносив з метою самооборони. Потім він опинився на асфальті, його тримав ОСОБА_9 . Він в ході бійки також отримав незначні тілесні ушкодження, але до поліції та до лікарні не звертався. Зазначив, що потерпілий вже тривалий час конфліктує із ним з приводу оплати за послуги по вказаній квартирі. Однак, він не має на квартиру жодних прав і про борги йому нічого не відомо. Цивільний позов не визнав, зазначивши, що сума матеріальної шкоди потерпілим завищена, а моральну шкоду потерпілий не отримав.

Разом із тим, незважаючи на часткове визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку знайшла своє підтвердження поза розумним сумнівом сукупністю таких доказів, які були досліджені безпосередньо судом під час судового розгляду цього кримінального провадження.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що він є головою правління ОСББ будинку № 143 по проспекту Соборному у м. Запоріжжі з 2020 року. Ним було виявлено, що по квартирі АДРЕСА_4 наявна заборгованість по внескам до ОСББ у розмірі приблизно 15 000 грн. У цій квартирі раніше проживала жінка похилого віку, яка померла у листопаді 2023 року. За рішенням правління ОСББ було прийнято рішення відключити по цій квартирі електропостачання. Обвинувачений постійно навідується у вказану квартиру, у квартирі мешкає його дочка. Неодноразово він звертався до обвинуваченого з питання погашення заборгованості, переоформлення особового рахунку, але обвинувачений постійно із ним конфліктує, оскільки не хоче сплачувати заборгованість. 27 травня 2024 року він був на подвір`ї будинку біля 4-го під`їзду. Поряд проходив ОСОБА_5 , і виказав йому образи. Він йому сказав, щоб сплачував заборгованість. ОСОБА_5 на це вдарив його правою рукою в обличчя, а після цього заліз в свою сумку за ножем. Він це побачив і вирвав в нього сумку. ОСОБА_5 його бив, наніс 2 удари двома руками, потім ще 3-4 удари по носу, обличчю, вони впали. До них підбіг член правління ОСОБА_9 і став утримувати ОСОБА_5 . Бійку бачили також сусіди з 3-го під`їзду і зняли все на відео. Сусіди викликали поліцію та швидку допомогу. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий не міг декілька днів працювати, звертався до лікарні, де його обстежили та встановили діагноз. Також його було направлено на проходження судово-медичної експертизи. Цивільний позов підтримав та просив його задовольнити.

27.05.2024 об 11:20 год. ДОП ВП Відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області складено протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_4 просив органи поліції притягнути до відповідальності ОСОБА_5 , який 27.05.2024 приблизно об 11:00 год. почав конфлікт, в ході якого наніс йому декілька ударів, чим спричинив тілесні ушкодження (а.с. 67).

28.05.2024 ОСОБА_4 звернувся до ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначав, що 27.05.2024 приблизно об 11:00 год. на нього був вчинений напад мешканцем квартири АДРЕСА_5 . З 2020 р. ОСОБА_4 є головою правління ОСББ «Соборний, 143/Я. Новицького, 7». 27.05.2024 він знаходився на прибудинковій території вказаного будинку. Коли він підходив до 4-го під`їзду його нецензурно окрикнув ОСОБА_5 , який знаходився напроти 2-го під`їзду. Потім ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 і почав ображати. Після цього в присутності свідків вдарив ОСОБА_4 в обличчя та ніс. Намагався із сумки витягнути ножа, але він не дав йому це зробити. При падінні у ОСОБА_4 був пошкоджений телефон. Все це бачили свідки, є відеозапис. Була викликана поліція та швидка допомога та складено протокол. Після цього ОСОБА_4 звернувся до травматологічного пункту 5-ї міської лікарні, де було встановлено травму правої сторони обличчя та перелом кісток носу без зміщення. Це другий випадок нападу на нього з боку ОСОБА_5 . Перший було вчинено 19.03.2024, про що було внесено відомості до ЄРДР, але досудове розслідування не завершене, що надало ОСОБА_5 вважати про безкарність та вчинити ще один напад на нього. До заяви додав світлини, на яких зображено вигляд потерпілого після побиття та копію вкладного листа з 5-ї міської лікарні (а.с. 6164).

З вкладного листа до історії хвороби КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР щодо ОСОБА_4 випливає, що 27.09.2024 потерпілий був оглянутий черговим нейрохірургом, ЛОР-лікарем та йому було виставлено діагноз: закритий перелом кісток носа без зміщення, садно спинки носа, забій м`яких тканин обличчя (а.с. 62).

З долучених до заяви потерпілого світлин видно стан потерпілого під час бійки та після, а саме травми носа та обличчя (а.с. 6364).

Згідно з висновком експерта № 920п від 19.06.2024, судово-медичною експертизою у ОСОБА_4 були виявлені такі тілесні ушкодження: закритий перелом кісток носу без зміщення із садном та гематомою на ділянці носу, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, гематоми повік правового ока, лобної ділянки праворуч та підочної ділянки справа, садна шкіри, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_4 утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого(их) предмету(ів). Давність утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 не суперечить строку, вказаному в обставинах справи (а.с. 7273).

Дослідженням відеозаписів, що містяться на диску DVD-R, на яких зафіксована бійка 27.05.2024 за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 143 біля під`їзду № 4, встановлено, що відеозаписами зафіксовано початок бійки, а саме, що ОСОБА_5 наніс перший удар потерпілому в ділянку обличчя, після чого потерпілий ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_5 ногою та рукою, після чого вони зчепились. Далі ОСОБА_5 заліз в свою сумку, ОСОБА_4 тримав за цю сумку і сумка відірвалась і впала. ОСОБА_5 наніс ще біля 6 ударів по обличчю потерпілого, далі вони впали на асфальт. До них підбіг інший мешканець будинку і далі тримав ОСОБА_5 за руки, а потерпілий за ноги, до приїзду поліції (а.с. 75).

Згідно з протоколом огляду відеозапису від 27.06.2024, складеного дізнавачем, вказані відеозаписи були оглянуті та з них зроблено скрін-шоти, які розміщені у протоколі. Так, при відкритті файлу № 1 під назвою «video_2024-06-28_15-29-50» видно, як ОСОБА_5 наносить удар правою рукою в область голови ОСОБА_4 . Також на цьому відеозаписі видна послідовність нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зокрема, видно нанесення ОСОБА_4 ударів ОСОБА_5 ногою та лівою рукою, після чого видно, як ОСОБА_4 тягне за сумку ОСОБА_5 . Далі до них підходить жінка. ОСОБА_5 наносить ще удари ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 ОСОБА_5 Файли №№ 2, 3 містять відеозаписи аналогічного змісту (а.с. 7888).

За змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 21.06.2024 та долученого до нього диску для лазерних систем зчитування із відеозаписом цієї слідчої дії, 21.06.2024 в приміщенні ВП № 1 ЗУРП ГУНП в Запорізькій області було проведено слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_4 , статиста, понятих, під час якого ОСОБА_4 показав, яким чином між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 відбулась бійка. Також ОСОБА_4 зазначив, в які ділянки його обличчя були завдані удари ОСОБА_5 , їх кількість та показав механізм нанесення. Так, перший удар ОСОБА_5 наніс кулаком правої руки в ліву щічну ділянку обличчя потерпілого. Далі зазначив, що ОСОБА_5 почав діставати з власної сумки ніж, на що ОСОБА_4 заблокував йому руки, вони почали тримати один одного за руки, сумка впала, після чого ОСОБА_5 наніс кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_4 , а потім почав почергово наносити удари кулаками правої та лівої рук ОСОБА_4 , всього наніс 6-7 ударів в ліву та праву частини його обличчя. Далі до них підбіг ОСОБА_10 , який схопив ОСОБА_5 за шию, внаслідок чого бійка скінчилась (а.с. 8990). Дослідженням відеозапису цієї слідчої дії встановлено відповідність змісту протоколу слідчого експерименту змісту цього відеозапису.

Також дізнавачем було складено протокол огляду вказаного відеозапису слідчого експерименту від 21.06.2024, в якому наведено фототаблицю та зазначено, яким чином потерпілий продемонстрував механізм нанесення йому тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_5 , зазначив їх кількість, ділянки обличчя, в які наносились удари (а.с. 9193).

Згідно з висновком експерта № 993/к від 25.06.2024, додатковою судово-медичною експертизою встановлено, що за даними висновку експерта № 920п від 11.06.2024 у ОСОБА_4 виявлені такі тілесні ушкодження: закритий перелом кісток носу без зміщення із садном та гематомою на ділянці носу, гематоми повік правового ока, лобної ділянки праворуч та підочної ділянки справа, садна шкіри. Вказані тілесні ушкодження утворились за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого предмета (предметів). В даних документах немає чітких відомостей про кількість травматичних впливів, застосовані формулювання вказують на їх ймовірну неодноразовість. Зважаючи на збіг за характером та локалізацією травматичних впливів (кулак діє як тупий предмет, травматичні впливи приходилися у обличчя) та їх неодноразовістю, слід вважати, що можливість утворення тілесних ушкоджень, виявлених у постраждалого за результатами судово-медичної експертизи не виключається за механізмом, вказаним ОСОБА_4 (а.с. 97101).

Дослідивши та проаналізувавши вищезазначені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд визнає їх належними, допустимим та такими, що доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння, та доходить переконливого висновку про те, що ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 умисні легкі тілесні ушкодження за обставин, наведених в обвинувальному акті, а саме шляхом нанесення приблизно шести ударів кулаками обох рук в область обличчя та голови потерпілого.

При цьому, версію обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він наносив удари виключно з метою необхідної оборони від неправомірних дій потерпілого, суд вважає неспроможною, оскільки вона суперечить вищезазначеним доказам, зокрема, відеозапису, здійсненому очевидцями події, яким зафіксовано, що саме ОСОБА_5 першим наніс удар потерпілому ОСОБА_4 та у подальшому, після того як ОСОБА_4 зреагував на дії ОСОБА_5 (наніс удари у відповідь, схопив за сумку, до якої заліз обвинувачений), ОСОБА_5 послідовно продовжив наносити удари в обличчя останньому своїми руками аж до того, коли вони впали на асфальт і ОСОБА_5 схопив інший мешканець будинку з метою зупинити бійку. Далі саме ОСОБА_5 утримував потерпілий та інший мешканець будинку.

Захисник на обґрунтування позиції сторони захисту посилався у судових дебатах на те, що ОСОБА_5 діяв у стані необхідної оборони, надав відсіч проти незаконних дій потерпілого, суперечать вищезазначеним доказам, аналіз і оцінку яким надано судом вище.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. Частиною 2 цієї статті передбачено, що кожен має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади для захисту.

Усталена позиція, узагальнена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», полягає у тому, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. У тій же постанові зазначено, що перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання.

У постанові Верховного Суду від 15.12.2020 у кримінальному провадженні № 310/9058/17, на яку посилався захисник у судових дебатах на обґрунтування позиції захисту щодо перебування ОСОБА_5 у стані необхідної оборони, Верховним Судом були оцінені обставини щодо наявності у особи, яка обвинувачувалась у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, стану необхідної оборони, виходячи із дій потерпілого, які полягали в умисному пошкодженні автомобіля, побиття дружини засудженого, неодноразовому намаганні завдати лопатою удару в голову засудженому, що свідчили про послідовний і наполегливий намір завдати шкоди здоров`ю під час створеного ним конфлікту.

Натомість за обставин, які встановлені судовим розглядом у даному кримінальному провадженні, доказів на підтвердження аналогічних дій потерпілого у відношенні обвинуваченого не здобуто. Зокрема, наявними у цій справі доказами не доводиться, що дії потерпілого свідчили про саме напад на обвинуваченого та умисне завдання останньому будь-якої шкоди. Як зазначено судом вище, саме обвинувачений першим наніс удар потерпілому в обличчя, після чого потерпілий зреагував на ці дії, завдавши два удари обвинуваченому і схопивши за його сумку, в якій, як припускав потерпілий, міг бути ніж, і надалі тримав цю сумку, яка відірвалась і впала на асфальт. Далі саме обвинувачений продовжив нанесення ударів потерпілому. Також матеріали цього провадження не містять жодних даних про шкоду, нанесену обвинуваченому, у виді тілесних ушкоджень, чи завдання шкоди його майну. Відтак, правові підстави для висновку, що ОСОБА_5 перебував у стані необхідної оборони, відсутні, а тому і відсутні підстави для застосування у даних правовідносинах висновків, наведених у вищезазначеній постанові Верховного Суду.

Підсумовуючи викладене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 125 КК України як умисні легкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до кримінального проступку.

Суд також враховує особу ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, проживає у м. Запоріжжі, одружений, раніше в порядку ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, однак у 2018 році неодноразово оглядався лікарем-наркологом та йому було виставлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів, психостимуляторів, вживання зі шкідливими наслідками.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд вважає відсутньою у даному випадку обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, зазначену в обвинувальному акті, оскільки щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та має бажання виправити ситуацію, що склалася.

В процесі судового розгляду обвинувачений не визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, не висловлював жалю з приводу вчиненого та не бажав виправити ситуацію, оскільки у потерпілого вибачення не просив, шкоду не відшкодував, та в процесі судового розгляду щодо причин вчиненого висловлювався про те, що саме потерпілий першим почав конфлікт, що свідчить про те, що ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, не жалкує про скоєне ним правопорушення.

Враховуючи обставини вчинення кримінального проступку, його мету та мотиви, дані про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення кримінального проступку, суд, з урахуванням думки прокурора та потерпілого вважає, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів є покарання у виді громадських робіт на строк, визначений санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 на суму моральної шкоди 20 000 грн. суд вважає таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Як випливає з пояснень, наданих потерпілим ОСОБА_4 в судовому засіданні, а також зі змісту висновків судово-медичних експертиз, цивільного позову, йому було завдано моральної шкоди у зв`язку із протиправними діями ОСОБА_5 , яка полягає в ушкодженні здоров`я потерпілого. Потерпілий вказав, що протягом декількох днів він не міг працювати, тому що внаслідок побиття утворилась гематома на правому оці, через яку він не міг бачити. Зламаний ніс та гематома обличчя приносили значну біль, тому декілька днів не міг спати без знеболювальних препаратів. Після нанесення ударів ОСОБА_5 в обличчя в нього змінилась форма носа.

На переконання суду вказані події в сукупності з обставинами вчинення кримінального правопорушення свідчать, що потерпілий зазнав шкоди здоров`ю, як фізичної так і психологічної, відчув негативні емоції, стрес, викликані протиправними діями обвинуваченого, які досягли рівня страждання у розумінні ст. 23 ЦК України, що свідчить про завдання моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з засад розумності та справедливості, а також враховує конкретні обставини справи, та вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого компенсацію заподіяння йому моральної шкоди розміром 5 000 грн.

За таких обставин, цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню на суму моральної шкоди 5 000 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Клопотань про його обрання до набрання вироком законної сили прокурором не заявлялось.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду розміром 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Речові докази:

диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом слідчої дії слідчого експерименту від 21.06.2024, долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах судового провадження;

диск DVD-R без серійного номеру, на який поміщено 3 відеозаписи з бійкою, яка відбулась 27.05.2024 за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 143, біля приміщення під`їзду № 4, долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України судом проголошено резолютивну частину вироку.

Повний текст вироку після його проголошення вручається учасникам судового провадження, які присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1