1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/766/25 1-кс/335/519/2025
07 лютого 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, непрацевлаштованого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей немає, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України,
Слідчий звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого зазначила наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи з умислом направленим на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 19.11.2024, з метою подальшого збуту, придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Достовірно розуміючи, що його зберігання заборонено чинним законодавством України, з метою подальшого збуту, у порушення вимог статей 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», таблиці ІІ списку №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджених постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року, почав незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого збуту.
19.11.2024 о 16 год 50 хв, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, незаконно, шляхом передачі з рук в руки, за грошові кошти у розмірі 1500 гривень, збув особі на ім`я ОСОБА_7 , який був залучений до конфіденційного співробітництва, три прозорих зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору. Згідно висновку експерта від 22.11.2024 надана на дослідження речовина у своєму складі містить метамфетамін. Метамфетамін відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено. Маса метамфетаміну у складі наданої на дослідження речовини становить 0,1946 г (у перерахунку на основу).
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Окрім того, ОСОБА_5 , діючи з умислом направленим на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 10.01.2025, з метою подальшого збуту, придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Достовірно розуміючи, що його зберігання заборонено чинним законодавством України, з метою подальшого збуту, у порушення вимог статей 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», таблиці ІІ списку №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджених постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року, почав незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого збуту.
Після чого, у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, але не пізніше 10.01.2025, передав ОСОБА_8 психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, з метою подальшого збуту особі на ім`я ОСОБА_9 , який був залучений до конфіденційного співробітництва.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , діючи з умислом направленим на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 29.01.2025, з метою подальшого збуту придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Достовірно розуміючи, що його зберігання заборонено чинним законодавством України, з метою подальшого збуту, у порушення вимог статей 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», таблиці ІІ списку №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджених постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року, почав незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого збуту.
Після чого, у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, але не пізніше 29.01.2025, передав ОСОБА_10 психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, з метою подальшого збуту особі на ім`я ОСОБА_9 , який був залучений до конфіденційного співробітництва.
На виконання домовленості з ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, але не пізніше 29.01.2025, ОСОБА_5 передав ОСОБА_8 психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, з метою подальшого збуту вищезазначеній особі.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Окрім того, ОСОБА_5 , діючи з умислом направленим на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту, діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 05.02.2025, з метою подальшого збуту, придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Достовірно розуміючи, що його зберігання заборонено чинним законодавством України, з метою подальшого збуту, у порушення вимог статей 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», таблиці ІІ списку №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджених постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року, почав незаконно зберігати при собі, для подальшого збуту.
Після чого, у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, але не пізніше 05.02.2025, передав ОСОБА_10 психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, з метою подальшого збуту особі на ім`я ОСОБА_9 , який був залучений до конфіденційного співробітництва.
05.02.2025 о 12 год 00 хв ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи біля буд. 6 по вул. Святого Миколая у м. Запоріжжі, діючи умисно, незаконно, за вказівкою ОСОБА_5 , шляхом передачі з рук в руки, збула ОСОБА_9 , шість прозорих зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору, за яку отримала грошові кошти у розмірі 7000 грн. Згідно висновку експерта від 05.02.2025, надана на дослідження речовина у своєму складі містить метамфетамін. Метамфетамін відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено. Маса метамфетаміну у складі наданої на дослідження речовини становить 1,2586 г (у перерахунку на основу).
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
05.02.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
05.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.
Посилаючись на те, що ОСОБА_5 усвідомлюючи суворість та невідворотність покарання за інкриміновані йому злочини, з метою уникнення покарання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом умисної неявки за викликом слідчого чи інших осіб, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність, неможливість запобігти вищезазначеним ризиком шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просить застосувати да підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити. Прокурор також повідомив, що в клопотанні слідчим допущено описки в частині зазначення номерів пунктів ч. 1 ст. 177 КПК України та просив врахувати, що органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що слідчим зазначено в мотивувальній частині клопотання. Також прокурор просив у разі задоволення клопотання слідчого визначити підозрюваному заставу в розмірі не менше ніж 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки в ході документування діяльності групи з ознаками організованості під керуванням ОСОБА_5 встановлено, що дохід зазначеної групи від збуту наркотичних речовин становить 300000 грн. на місяць. З огляду на викладене, застава в меншому розмірі не зможе запобігти ризикам, встановленим органом досудового розслідування та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Підозрюваний та захисник заперечували проти клопотання слідчого, акцентуючи увагу слідчого судді на недоведеності існування ризиків, на які посилався прокурор. Підозрюваний повідомив, що він має постійне місце проживання, законе джерело доходу у виді матеріальної допомоги родичів, які перебувають за кордоном, проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з колишньою дружиною, яка піклується про нього, має незадовільний стан здоров`я та потребує постійного стороннього догляду. Наміру перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином він не має, а навпаки бажає доводити свою невинуватість у встановленому процесуальним законом порядку.
Захисник підтримав позицію підозрюваного та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, чого буде достатньо для унеможливлення вчинення підозрюваним перешкод кримінальному провадженню та не позбавить останнього медичного догляду, що надається його дружиною.
Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження та документи, наданні стороною захисту, слідчий суддя встановив наступне.
05.02.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КК України, за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
05.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого. (ст. 178 КПК України).
Тобто, фактично слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Аналіз фактичних даних, що містяться в доданих до клопотання протоколах огляду, протоколах про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновках експертів, дозволяє дійти висновку про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому злочинів.
При цьому, слідчий суддя на даному етапі провадження не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не оцінює докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.
У рішенні «Чеботарь проти Молдови» 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Аналіз фактичних даних, що містяться в доданих до клопотання документах, дозволяє дійти висновку, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому злочинів є вірогідною, а сукупність зібраних доказів - достатньою для повідомлення йому про підозру в їх вчинені.
Стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів. Остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам на предмет їх допустимості, достовірності, належності та достатності має бути здійснена судом на стадії судового провадження.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Вирішуючи клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наданих слідчим доказів причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому тяжких злочинів, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна; те, що підозрюваний, будучи особою працездатного віку, є непрацевлаштованим та в судовому засіданні на надав доказів існування у нього законних джерел доходу; майновий стан підозрюваного. Також слідчим суддею встановлено, що до моменту затримання, підозрюваний проживав не з колишньою дружиною, а з іншою підозрюваною у кримінальному провадженні.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.
Слідчий суддя встановив, що заявлені слідчим та прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують.
Так, підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обґрунтовано підозрюється, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Доведеним є й ризик незаконного впливу підозрюваним на свідків та інших підозрюваних, оскільки наразі жоден з них не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як Кримінальним процесуальним кодексом України встановлена процедура отримання показань учасників провадження, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. З огляду на викладене, цілком ймовірно, що підозрюваний може здійснювати на інших підозрюваних та свідків протиправний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання суду для уникнення покарання.
Відомостей щодо наявності у підозрюваного законного джерела доходів слідчому судді сторонами не надано.
З огляду на обставини кримінального провадження, існує високий ступінь ймовірності, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів з метою отримання прибутку від такої діляьності.
На виконання вимог ст. 194 КПК України слідчим суддею вивчалась можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.
Слідчий суддя визнає неможливим застосовування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу жодна особа не виявила наміру поручитись за виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, на переконання слідчого судді, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також не усунуть встановлених ризиків. Крім того, слідчим суддею під час розгляду клопотання з пояснень підозрюваного встановлено, що останній не проживає за місцем реєстрації, часто змінює місце свого проживання.
Відомостей щодо неможливості тримання підозрюваного під вартою за станом здоров`я сторонами слідчому суді не надано.
З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що тримання підозрюваного під вартою є виправданим на даній стадії досудового розслідування, пропорційним доведеним прокурором ризикам. Такий запобіжний захід сприятиме дієвості кримінального провадження. Отже, клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розміру застави, який необхідно визначити підозрюваному для досягнення мети застосування запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з наступного.
Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що особі, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, застава визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадка, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.
Згідно уставленої практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен встановлюватися головною мірою з урахуванням особи підсудного, належної йому власності, його стосунків з поручителями, іншими словами - з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (Неймайстер проти Австрії, рішення від 27.06.1968; Гафа проти Мальти, рішення від 22.05.2018).
З огляду на обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку, що застава у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Тому слідчий суддя вважає за доцільне призначити підозрюваному заставу в розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. На переконання слідчого судді такий розмір застави не є завідомо непомірним для підозрюваного. Разом з тим, перспектива втрати застави в зазначеному розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у підозрюваного бажання будь-яким чином чинити перешкоди кримінальному провадженню.
Крім того, на підозрюваного у разі внесення ним або іншою особою застави, необхідно покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 05 квітня 2025 року включно.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
-не відлучатись з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
-прибувати до слідчого, прокурора або до суду за вимогою;
-утриматися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
-носити електронний засіб контролю.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення - негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Встановити строк дії даної ухвали до 05.04 2025 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали складено 10 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1