Справа № 645/2279/25
Провадження № 1-кс/645/440/25
У Х В А Л А

іменем України

09 квітня 2025 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню 0000527 від 07.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньою-технічною освітою, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше неодноразово засудженого,

встановив:

Слідчий слідчого відділення відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню 0000527 від 07.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_5 .

В обґрунтування позову зазначив, що в провадженні СВ відділу поліції №2 Харківського РУП №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000527 від 07.04.2025 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, у зв`язку з тим, що 07.04.2025 до ЧЧ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення, що з заявою звернувся ОСОБА_7 , про те, що о 11.51 год. по вулиці Амосова, буд. 11-А, невстановлена особа відкрито заволоділа його мобільним телефоном ТМ «Sumsung А 25». До вчинення вказаного злочину обґрунтовано може бути причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 07.04.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.04.2025 біля 11.00 год. ОСОБА_5 знаходився поблизу буд 11-А по вул. Амосова в м. Харкові, де побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_7 сидів на лавочці біля вказаного будинку та поряд з ним на лавочці знаходилась належна йому барсетка, в якій знаходились банківські картки та мобільний телефон ТМ «Sumsung A 25». Після чого у ОСОБА_5 , який побачив, що ОСОБА_7 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та не може в повній мірі сфокусувати увагу на належній йому барсетці, виник злочинний умисел, направлений на викрадення вищевказаної барсетки належної ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, діючи в умовах військового стану, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, скориставшись станом потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_5 відкрито заволодів барсеткою з банківськими картками та мобільним телефоном «Sumsung Galaxy A 25», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 в корпусі блакитного кольору, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду. Надалі, із викраденим майном ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду. ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від сьоми до десяти років. Підстави застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_5 обґрунтовуються настанням ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На теперішній час вищевказані ризики мають місце.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити у повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним у клопотанні, підтвердила наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні СВ відділу поліції №2 Харківського РУП №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000527 від 07.04.2025 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, у зв`язку з тим, що 07.04.2025 до ЧЧ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення, що з заявою звернувся ОСОБА_7 , про те, що о 11.51 год. по вулиці Амосова, буд. 11-А, невстановлена особа відкрито заволоділа його мобільним телефоном ТМ «Sumsung А 25».

07.04.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

07.04.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньою-технічною освітою, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 02.12.2024 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 1855 КК України до 5 років позбавлення волі, покарання не відбув, повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними доказами:

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.04.2025 року в ході якого у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено:

1) мобільний телефон «Sumsung Galaxy A 25», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 в корпусі блакитного кольору, який вилучається та упаковується до сейф пакету експертної служби CRІ 1075900;

-постановою слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про визнання речовим доказом від 07.04.2025 року.

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 ;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 ;

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, із середньою-технічною освітою, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше неодноразово засуджений, останній раз 02.12.2024 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 1855 КК України до 5 років позбавлення волі, покарання не відбув, повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Вислухавши міркування сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає, встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та суду існує у зв`язку з тим, що

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого законом, передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк від сьоми до десяти років.

Крім того, при обґрунтуванні наявності цього ризику слід акцентувати увагу на позиції ЄСПЛ щодо ймовірності втечі підозрюваного та його переховування від правоохоронних органів. У рішеннях ЄСПЛ (зокрема, у справах «Летельє проти Франції», «Томазі проти Франції», «Мансур проти Туреччини», «Мамедова проти Росії» та ін.) зазначено, що така ймовірність не може оцінюватися лише на основі покарання, яке загрожує даній особі, при цьому слід враховувати й інші релевантні обставини, які ж або можуть підтвердити ймовірність втечі або ж зробити її незначною. До таких обставин в цьому кримінальному провадженні необхідно віднести те, що ОСОБА_11 офіційно ніде не працює, не має постійного місця заробітку, стійких соціальних зав`язків, не одружений, не має утриманців, не займається суспільно корисною працею, що може підтверджувати його не прив`язаність до проживання у певній місцевості, а тому маються достатні підстави вважати, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тим самим намагатися уникнути кримінальної відповідальності, за вчинений ним злочин.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - незаконно впливати на свідків які були залучені під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, оскільки ОСОБА_5 , обізнаний про місця мешкання кожного із свідків, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження;

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, утриманців не має, а отже, маються достатні підстави вважати, що підозрюваний при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під ватрою, у подальшому може вчиняти нові корисливі злочини;

На момент розгляду клопотання вищевказані ризики мають місце.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений.

Матеріали, додані до клопотання, у своїй сукупності дають підстави вважати про вагомість наявних доказів щодо вчинення підозрюваною кримінального правопорушення (п. 1 ст. 178 КПК України).

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, відомості про його особу, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Більш того, у п. 48 рішення "Чеботарі проти Молдови" N 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" N 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Таким чином, суд, враховуючи аргументи прокурора та заперечення обвинуваченого і захисника, дійшов висновку, що необхідно обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під варту строком на 60 днів, який співвідношенні з тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час є пропорційним, оскільки не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому - наявні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою з призначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, і саме такий розмір застави також зможе забезпечити виконання обвинуваченим вимог процесуального закону щодо процесуальної поведінки.

Так, застава - це один з запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів в грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, що встановлений КМУ, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків (ст.ст.176п.3ч.1,182ч.1,2 КПК України. Застава може бути внесена: підозрюваним; обвинуваченим; іншою особою (фізичною або юридичною особою заставодавцем). Можливість застосування застави щодо особи, відносно якої застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч.3 чи ч.4 статті 183 КПК України.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Розмір застави визначається в ухвалі слідчого судді, суду про обрання стосовно особи запобіжного заходу у вигляді застави (пункт 4 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15 (далі - Порядок).

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У випадках, передбачених ч.ч.3 чи 4 ст.183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття у судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

В разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України .

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень лише за його згодою. Звернення застави в дохід держави здійснюється на підставі платіжного доручення територіального управління Державної судової адміністрації (надалі ДСА) або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, наданого до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу.

Застава має бути повернена заставодавцю, якщо: 1) відсутні підстави для застосування негативних наслідків для звернення застави в дохід держави (частина восьма статті 182 КПК України); 2) ухвала про застосування запобіжного заходу припинила свою дію у зв`язку із закінченням строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу (стаття 203 КПК України) або у зв`язку з набранням чинності іншим судовим рішенням ухвалою про заміну запобіжного заходу; 3) заставодавець, тобто особа, яка внесла заставу не дає своєї згоди на можливе її звернення судом у майбутньому на виконання вироку в частині майнових стягнень (частина одинадцята статті 182 КПК України).

З заявою про повернення застави звертаються ті особи, які її внесли згідно з частиною другою статті 182 КПК України. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець надає заяву до територіального управління Державної судової адміністрації України (ДСА) або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу (п.8 Порядку).

В разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Керуючись ст.ст., 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню 0000527 від 07.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з 07 квітня 2025 року по 03 червня 2025 року включно.

Визначити розмір застави - 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень 00 копійок, після внесення якої підозрюваний звільняється з-під варти, якщо у уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваногоОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, слідчого судді;

3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками.

ПідозрюванийОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для виконання ухвали слідчого судді, підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Виконання ухвали слідчого судді, в частині доставки підозрюваногоОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця утримання під вартою - Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», покласти на Відділ поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області.

Копію ухвали направити до Відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області вручити підозрюваному, слідчому та прокурору.

Строк дії ухвали до 03 червня 2025 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено 09 квітня 2025 року.

Слідчий суддя