Справа № 643/5017/25
Провадження № 1-кс/643/1682/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 25.02.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001059 від 20.05.2023 за ч. 1 ст. 367 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 25.02.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001059 від 20.05.2023 за ч. 1 ст. 367 КК України.

У обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що підставою для початку кримінального провадження стала його заява щодо неправомірних дій працівників ГУНП в Харківській області під час вилучення, доставлення до місця зберігання та зберігання його автомобіля ВАЗ 21065, р.н. НОМЕР_1 , на штрафному майданчику по вул. Пушкінській, 107 у м. Харкові. В наслідок цих дій викрадені вузли, агрегати, деталі та паливно-мастильні матеріали (двигун, коробка передач, кардан, генератор, фари, тощо) автомобіля на загальну суму 70323,57 грн.

Вказані обставини підтверджуються відмінностями у стані автомобіля на момент його вилучення працівниками поліції після ДТП та на момент, коли ОСОБА_3 допустили до автомобіля з метою повернення. Оглянувши автомобіль та виявивши, що він розграбований, хоча на момент його вилучення був справним та міг рухатись самостійно, ОСОБА_3 викликав поліцію для фіксування цього факту. За цим фактом Харківським районним управлінням поліції № 1 ГУНП в Харківській області розпочато кримінальне провадження за ч. 4 ст. 185 КК України, проте позитивних для заявника результатів під час розслідування досягнуто не було.

У кримінальному провадженні, в якому подана ця скарга, ОСОБА_3 неодноразово звертався до слідчого з клопотаннями про визнання його потерпілим, проте у їх задоволенні слідчий завжди відмовляв, в чергове постановою від 25.02.2025. Вказану постанову скаржник вважає незаконною та просить скасувати, так як він є потерпілим, бо протиправними діями йому завдано матеріальної шкоди.

До суду ОСОБА_3 подав заяву, в якій підтримав скаргу та просив її розглянути у свою відсутність та задовольнити.

Слідчий до суду не з`явився, разом з тим надав матеріали кримінального провадження.

Дослідивши викладені у скарзі обставини, слідчий суддя встановив таке: кримінальне провадження № 0001059 розпочато 20.05.2023 за ч. 1 ст. 367 КК України за фактом неправомірних дій працівників ГУНП в Харківській області зі збереження автомобіля ОСОБА_3 , що призвело до спричинення останньому матеріальної шкоди. Отже, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до відомостей з витягу з ЄРДР свідчить, що заявнику спричинено матеріальну шкоду.

Крім того, під час розслідування ОСОБА_3 , будучи допитаним як свідок, дав свідчення про обставини ДТП, дії працівників поліції з приводу фіксації виявлених на автомобілі пошкоджень, транспортування автомобіля до штрафмайданчику, технічного стану автомобіля на момент його транспортування та на момент огляду ОСОБА_3 з метою повернення автомобіля, а в наступному слідчо-оперативною групою та виявлення факту розкрадання вузлів та агрегатів автомобіля.

Разом з тим слідчі, які виїздили у складі слідчо-оперативної групи на місце ДТП, складали огляд місця події, фіксували наявні на автомобілі ОСОБА_3 пошкодження, а також службові особи спеціального майданчика ВЗРСМ центру забезпечення ГУНП в Харківській області не допитані.

В обґрунтування постанови про закриття кримінального провадження від 25.02.2025, як і попередніх аналогічних за змістом постанов, які скасовані слідчими суддями, слідчий посилається на положення ст. 55 КПК України щодо поняття «очевидності і достатності», яке є оціночним та робить висновок, що факту спричинення ОСОБА_3 істотної шкоди під час розслідування не встановлено, отже підстави для визнання останнього потерпілим відсутні.

Вказаний висновок слідчого є безпідставним, поверхневим, таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах, встановлених під час розслідування та суперечить цим обставинам.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що … заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Обставини, на які посилається ОСОБА_3 очевидно та достатньо свідчать, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана саме особою, якій завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України.

Той мінімальний обсяг доказів, який зібраний під час розслідування, свідчить про очевидність завдання ОСОБА_3 матеріальної шкоди, яка виразилась у розкраданні складових частин його автомобіля, вартість яких, крім іншого, зазначена ОСОБА_3 . Слідчий може не погоджуватись з вартістю, приведеною ОСОБА_3 та істотністю завданої йому шкоди, проте жодних дій на підтвердження чи спростування такої вартості, а отже й розміру завданої шкоди, слідчий не вчинив. Вказане свідчить про хибність висновку слідчого щодо не встановлення факту спричинення ОСОБА_3 істотної шкоди. З цього приводу також слід зазначити, що істотність шкоди, на відміну від її розміру, який приводиться у нормах Кримінального кодексу як значний, великий чи особливо великий, має більш широке тлумачення і не обов`язково має виражатись виключно у грошовому еквіваленті її завдання. Проте й на цю обставину слідчий уваги не звернув.

Потерпілий, на відміну від заявника, має більш широкий спектр процесуальних прав, в тому числі щодо подання доказів на підтвердження факту завдання шкоди, і їх неподання під час звернення з заявою про кримінальне правопорушення не може свідчити про відсутність такої шкоди чи доказів на її підтвердження. Постановою про відмову у визнанні потерпілим слідчий штучно звужує обсяг прав заявника та можливість надавати останнім докази у кримінальному провадженні, у тому числі щодо завданої йому шкоди, подавати заяви та клопотання з метою їх збирання слідчим, тощо.

З погляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову передчасною, належним чином не вмотивованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 25.02.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001059 від 20.05.2023 за ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1