Справа № 463/2397/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/899/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 березня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань на підставі заяви від 13 лютого 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Міністерство юстиції України звернулося до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про злочин від 13 лютого 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м Львова від 25 березня 2025 року у задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань на підставі заяви від 13 лютого 2025 року.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що уповноважені особи Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Львові, отримавши заяву Міністерства юстиції України від 13 лютого 2025 року, дотрималися вимог чинного законодавства України, перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, зазначених заявником.

На таку ухвалу слідчого судді, представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просить таку задоволити, скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задоволити скаргу Міністерства юстиції України, зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань внести відомості за заявою Міністерства юстиції України про вчинення кримінального правопорушення від 13 лютого 2025 року №21535/9.1.4/15-25 до ЄРДР та провести досудове розслідування.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, суперечить вимогам ч.1 ст.214 КПК України.

Звертає увагу, що Міністерство юстиції України повідомляло ДБР, що у додатках до поданої заяви від 13 лютого 2025 року містяться всі наявні документи, що можуть бути використані у якості доказів та які свідчать про наявність об`єкту та об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Стверджує, що слідчий суддя дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для внесення відомостей за заявою Міністерства юстиції України до ЄРДР, оскільки, на думку апелянта, у даному випадку було завдано шкоду охоронюваним законом державним інтересам, внаслідок виплати з Державного бюджету України суми відшкодування на користь заявника.

Наголошує про те, що обставини, викладені у заяві є виключними та достатніми для внесення відомостей до ЄРДР та належного проведення досудового розслідування. Для перевірки таких відомостей необхідно провести слідчі дії для здобуття та дослідження вже наданих доказів, які можуть свідчити про наявність чи відсутність в діях осіб ознак кримінального правопорушення, проведення яких неможливо без внесення відомостей до ЄРДР.

Вважає, що ст.214 КПК України є імперативною нормою в силу того, що не передбачає права слідчого, прокурора не вносити відомості в ЄРДР.

04 квітня 2025 року на адресу Львівського апеляційного суду представник Міністерства Юстиції України ОСОБА_6 подала клопотання, у якому просила суд про розгляд апеляційної скарги без її участі, що згідно вимог ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду. Вказала, що апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі, просить таку задоволити.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши наведені доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскарженої ухвали дотримався в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Разом з тим, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Згідно з ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, з врахуванням вищенаведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів провадження, Міністерство юстиції України звернулося до Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Львові із заявою від 13 лютого 2025 року про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення. У вказаній заяві Міністерство юстиції України повідомляє про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, ст. 365 ст.367 КК України невстановленими особами органів державної влади щодо громадянина ОСОБА_7 , в результаті яких державному бюджету України було завдано збитків.

Відмовляючи у задоволенні такої скарги, слідчий суддя дійшов до підставного переконання, що в даному випадку відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365, 367 КК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком слідчого судді про те, що, заява Міністерства Юстиції України не містить інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення суддями кримінального правопорушення, тому правові підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, ст. 365 ст.367 КК України відсутні.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки така заява не містить конкретних фактичних даних, які б вказували на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення невстановленими особами державої влади кримінального правопорушення.

Апеляційні доводи у тому, що ст.214 КПК України є імперативною нормою оскільки не передбачає права слідчого, прокурора не вносити відомості в ЄРДР є неспроможними.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 березня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою від 13 лютого 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4