Справа № 445/1479/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/87/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307 КК України,-

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 ( три) роки позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття його під варту.

Враховано строк відбування покарання ОСОБА_6 з моменту його фактичного затримання 20.05.2023 року по день внесення застави 14.07.2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Залишено ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді застави.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , в порушення вимог ст.ст.6, 7, 12 Закону України від 15.02.1995 "Про неаркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" та ст. 1 Закону України від 15.02.1995 "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, сихотропних речовин, їх прекурсорів та зловживанню ними", переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного збуту наркотичних засобів, 25.04.2023 близько 20:00 год, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у с. Підгайчики Львівського району Львівської області, у особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, незаконно придбав та зберігав при собі до 26.04.2023 з метою збуту наркотичний засіб «канабіс», що містився у прозорому поліентиленновому згортку, який згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (маса канабісу становить 5,4044 грама), та наркотичний засіб «бупренорфін», що містився у трьох таблетках білого кольору овальнорї форми з фасками та витисненим написом "В8" з однієї сторони, що знаходлись у трьох неушкоджених чарунках в упаковці частини блістеру з написами ""SUBUTEX", який згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено (маса бупренорфіну становить 0,024 грама).

У подальшому ОСОБА_6 , діюч умисно, всупереч вимогам законодавства. з корисливих мотивів 26.04.2023 близько 10 години 33 хвилин, знаходячись поблизу автостоянки ТзОВ «Коудайс Україна» за адресою вул. Заводська, 14, с. Хильчиці Золочівського району Львівської області, збув вказані особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» та наркотичний засіб «бупренорфін» шляхом передачі громадянину ОСОБА_9 , особисті дані якого змінено, за грошові кошти в сумі 2709 гривень, які останній згідно попередньої домовленості 25.04.2023 перерахував за допомогою платіжного терміналу самообслуговування на банківську картку ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Крім цього, ОСОБА_6 , діючи умисно, в порушення вимог ст.ст.6, 7, 12 Закону України від 15.02.1995 ""Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" та ст. 1 Закону України від 15.02.1995 "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх прекурсорів та зловживанню ними", переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного збуту наркотичних засобів,18.05.2023, близько 20:00 години, у с. Підгайчики Львівського району Львівської області, у особи щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, незаконно придбав та зберігав при собі до 20.05.2023 з метою збуту наркотичний засіб «канабіс», що містився у двох прозорих поліетиленових згортках (маса канабісу становить 3,0866 грама) та наркотичний засіб «бупренорфін» що містився у двох таблетках білого кольору овальної форми, що знаходились в двох неушкоджених чарунках в упаковці частини блістеру з написами ""SUBUTEX" (маса бупренорфіну становить 0,016 грама).

У подальшому ОСОБА_6 , діючи умисно, всупереч вимогам законодавства. з корисливих мотивів, 20.05.2023 близько 09 години 55 хвилин, знаходячись на вул. Вокзальна, м. Золочів Львівської області, повторно збув зазначені особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс" масою 3,0866 грама та наркотичний засіб «бупренорфін» масобю 0,016 грама шляхом передачі громадянину ОСОБА_9 , особисті дані якого змінено, за грошові кошти в сумі 2660 гривень, які останній згідно попередньої домовленості 18.05.2023 перерахував за допомогою платіжного терміналу самообслуговування на банківську картку ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

На цей вирок апеляційну скаргу подав обвинувачений ОСОБА_6 просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати (змінити) та пом`якшити покарання, а також звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком 1 рік та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у виді застави залишити колишньою до набрання вироком законної сили, а після набрання вироком законної сили, скасувати. Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 23.05.2023 року арешт на майно яке належить ОСОБА_6 . Заставу у розмірі 134 200,00 гривень, внесену заставодавцем, ОСОБА_10 , за обвинуваченого ОСОБА_6 , повернути заставодавцю - ОСОБА_10 за банківськими реквізитами, які будуть повідомленні ним у заяві до ТУ ДСА в Львівській області, після набрання вироком законної сили. В іншій частині вирок Золочівського районного суду Львівської області від 18.12.2024 року ухвалений щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що вирок суду в частині призначеного покарання є незаконним та необгрунтованим, оскільки призначене покарання не відповідає обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого через свою надмірну суворість, оскільки призначаючи покарання, суд першої інстанції в повній мірі не врахував, зокрема характер суспільно-небезпечного діяння, конкретні обставини справи, дані про особу винного.

Обвинувачений вказує на те, що він свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, обставин, які обтяжують покарання не має. Надав викривальні показання щодо протиправної діяльності Особи, у якого придбав наркотичні засоби, стосовно якого до суду скеровано обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Наголошує, що він позитивно характеризується по місцю проживання. З початку повномасштабного вторгнення російської федерації, з перших днів виявив бажання проходити військову службу по захисту батьківщини, однак по стану здоров`я йому було в цьому відмовлено.

Звертає увагу, що він займався підтримкою Збройних Сил України і робив багато добрих та корисних справ для тимчасово внутрішньо-переміщених осіб. Надавав фінансову та гуманітарну допомогою воїнам ЗСУ та родинам, які вимушено залишили свій дім. Виконував також фізичну роботу: розвантаження та завантаження вантажів, плетіння сіток, транспортування тощо.

Підкреслює, що він одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , дружину та батьків похилого віку, мати - ОСОБА_12 , хворіє на ряд тяжких захворювань, згідно медичних документів потребують також термінового лікування і дружина ОСОБА_13 та син ОСОБА_11 .

Зазначає, що згідно медичних документів, хворіє тяжким захворюванням - вірусний гепатит «В».

Наголошує, що закінчив Львівську національну академію ветеринарної медицини імені С.З. Гжицького, по місцю навчання характеризується позитивно.

Вказує, що він є працевлаштований, позитивно характеризується за місцем праці, має законні джерела для існування, є єдиним годувальником в сім`ї, оскільки дружина та батьки пенсіонери, не працюють. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги той факт, що по справі проводились оперативні закупки та тяжкі наслідки від збуту наркотичних засобів в зв`язку з цим не настали, характер та мотиви скоєного правопорушення, враховуючи дані про особу обвинуваченого, та інші обставини, які зазначені вище, вважає, що його перевиховання та виправлення можливо без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання за ст. 307 КК України - 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна, з огляду на положення ст. 77 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України. На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з 1 річним іспитовим строком з покладенням обов`язків передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

На цей вирок апеляційну скаргу подав адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 просить оскаржуваний вирок змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку вказівку про наявність кваліфікуючої ознаки «особливо небезпечних наркотичних засобів» складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 щодо незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів - з ч.2 ст.307 КК України на ч.1 ст.307 КК України. Цей же вирок Золочівського районного суду Львівської області від 18.12.2024 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати. ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 та частиною 2 ст. ст. 307, та призначити йому покарання: за частиною 1 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за частиною 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і у відповідності до п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України виконає покладені на нього обов`язки : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у виді застави залишити колишньою до набрання вироком законної сили, а після набрання вироком законної сили, скасувати. Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 23.05.2023 року арешт на майно яке належать ОСОБА_6 . Заставу у розмірі 134 200,00 гривень, внесену заставодавцем, ОСОБА_10 , за обвинуваченого ОСОБА_6 , повернути заставодавцю - ОСОБА_10 за банківськими реквізитами, які будуть повідомленні ним у заяві до ТУ ДСА в Львівській області, після набрання вироком законної сили. В іншій частині вирок Золочівського районного суду Львівської області від 18.12.2024 року ухвалений щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що не заперечуючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання за своїм видом та розміром не відповідає ступені тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є явно несправедливим через суворість і відповідно до ст. 409 КПК України вирок суду підлягає скасуванню або зміні судом апеляційної інстанції. Крім цього, вважає, що відповідно до ст. 408 КПК України, підставою для зміни зазначеного судового рішення судом апеляційної інстанції є також необхідність застосування частини статті закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення, оскільки невірна кваліфікація кримінального правопорушення вплинула на визначення міри покарання з огляду на наступне.

Захисник вказує, що, всі незаконні дії обвинуваченого ОСОБА_6 з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс судом були кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено.

У Таблиці 1 списку № 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 6 травня 2000 року № 770 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» виключено "Канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу". У таблиці II списку № 1 « Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» доповнено позицією: "Канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу"

Таким чином на час розгляду справи та постановлення вироку, канабіс, який незаконно придбав, зберігав з метою збуту та збув ОСОБА_6 відносяться до наркотичних засобів обіг яких обмежено.

Тому, зважаючи на приписи ч. 3 ст. 5 КК, вирок суду підлягають скасуванню чи зміні в частині виключення кваліфікуючої ознаки передбаченої ч. 2 ст. 307 КК злочину - «особливо небезпечний наркотичний засіб», замість чого зазначити «наркотичний засіб, обіг якого обмежено», залишивши кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.307 КК України, з кваліфікуючою ознакою, вчинено повторно.

В той же час, таке виключення впливає на юридичну оцінку діяння та тягне за собою перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 .

Таким чином, на день ухвалення вироку суду, встановлені під час судового розгляду незаконні дії ОСОБА_6 з наркотичним засобом - канабіс не можуть бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України за ознакою належності такого наркотичного засобу до особливо небезпечного.

При цьому, незаконний збут наркотичної речовини, вчинений повторно, кваліфікується за ч. 2 ст. 307 КК України незалежно від того, чи є ця наркотична речовина особливо небезпечною або такою, обіг якої обмежено.

Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати:

-за ч. 1 ст. 307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичного засобу;

-за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів, вчинене повторно.

На думку апелянта, виключення вказаної кваліфікуючої ознаки (незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів) однозначно тягне пом`якшення призначеного покарання, оскільки обране судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання є явно несправедливим, за своїм видом та розміром не відповідає ступені тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є явно несправедливим через суворість, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України повне та беззастережне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення судом визнано обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 .

Однак суд, визначаючи щире каяття обвинуваченого пом`якшуючою покарання обставиною, залишив поза увагою, що окрім визнання ОСОБА_6 факту вчинення злочину, відбулося ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання ним своєї провини у вчиненому злочині, про що він, ОСОБА_6 , висловив щирий жаль з приводу цього та заявив про публічний осуд своєї поведінки в суді. Про щирість каяття, свідчить і той факт, що ОСОБА_6 послідовно, як на стадії досудового слідства так і в суді, надавав правдиві показання, не приховував суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнювало б його розкриття, критично оцінив свою протиправну поведінку, виявив бажання виправити ситуацію, яка склалась, заявив про готовність нести покарання за вчинений злочин.

Захисник вказує, що про його щире каяття, так і про його активне сприяння розкриттю злочину свідчить і те, що ОСОБА_6 надав викривальні покази щодо протиправної діяльності Особи, у якого придбав наркотичні засоби, стосовно якого до суду скеровано обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Призначаючи реальне позбавлення волі, судом не враховано що ОСОБА_6 , хворіє, наявність у останнього ряду важких інфекційних захворювань (хронічний вірусний гепати В), відтак реальне позбавлення волі поставить під загрозу його життя та здоров`я, адже надання медичної допомоги засудженим в умовах ізоляції не завжди є належним та своєчасним.

Зазначає, що вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, спиртними напоями не зловживає, до адміністративної відповідності не притягувався, працює та займається суспільно-корисною працею, має постійне місце проживання, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, закінчив Львівську національну академію ветеринарної медицини імені С.З. Гжицького, по місцю навчання характеризується позитивно.

Підкреслює, що судом не враховано поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, останній мав належну процесуальну поведінку.

Під час досудового слідства та розгляду справи судом (близько двох років), він зробив належні висновки для себе, оскільки припинив вживання наркотичних засобів, як і їх розповсюдження, що свідчить про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення,

Судом також не в повній мірі взято до уваги відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 корисного мотиву під час скоєння ним злочину, передбаченого ст. 307 КК України, існування на його вихованні і утриманні малолітньої дитини, 2017 р.н., а також те, що він допомагає батькам-пенсіонерам, які хворіють, надавав волонтерську і гуманітарну допомогу ЗСУ, а також внутрішньо переміщеним особам, його малолітній син, дружина та матір хворіють.

Судом також не враховано, що за обставинами справи обвинувачений двічі збув наркотичний засіб одній і тій самі особі, жодних даних про здійснення ОСОБА_6 збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів іншим особам чи за іншими епізодами суду не представлено, а тому відсутні підстави вважати, що злочинну діяльність, передбачену ст. 307 КК України, ОСОБА_6 визначив для себе як основне джерело доходу, займався нею на постійній основі та своїми діями негативно вплинув на здоров`я населення.

Суд залишив поза увагою той факт, що по справі проводились оперативні закупки та тяжкі наслідки від збуту наркотичних засобів в зв`язку з цим не настали.

Вважає, що зазначене дає підстави для висновку про те, що протиправними діями ОСОБА_6 жодна моральна, фізична чи майнова шкода не заподіяна, тобто у цьому кримінальному провадженні відсутні потерпілі, а відтак відсутні і негативні наслідки скоєних ОСОБА_6 злочинів.

На думку захисника, зазначене вище нівелює суспільну небезпеку злочину і небезпечність ОСОБА_6 , як винуватця, істотно знижуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а обставин, які б обтяжували злочини згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі етапі 75 КК України. Щодо визначення іспитового строку, вважає, що слід призначити обвинуваченому іспитовий строк на мінімальний термін, передбачений ч. 4 ст. 75 КК України, оскільки таке рішення, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені стапею 76 КК України.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, вважає можливим призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ст.307 ч.1, 2КК України із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією кожної частини статті у тому числі не призначення йому додаткового покарання у виді конфіскації майна. Не призначення ОСОБА_6 додаткового покарання узгоджується з роз`ясненнями пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, відповідно до якого з підстав, зазначених у ч. 1 ст. 69 КК, суд може не призначати додаткового покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини стані) Особливої частини КК як обов`язкове.

Також вважає доцільним призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю злочинів згідно ст.70 ч.1 КК України, застосовуючи найменш обтяжливий спосіб, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі етапі 75 КК України з 1 річним іспитовим строком з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Крім цього, захисник, звертає увагу, що судом першої інстанції при ухваленні вироку питання про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України та питання про повернення застави не вирішено.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника та обвинуваченого, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який подані апеляційні скарги підтримав частково, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу , та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції викладаючи фабулу обвинувачення визнану судом доведеною встановив, що ОСОБА_6 , в порушення вимог ст.ст.6, 7, 12 Закону України від 15.02.1995 "Про неаркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" та ст. 1 Закону України від 15.02.1995 "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, сихотропних речовин, їх прекурсорів та зловживанню ними", переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного збуту наркотичних засобів, 25.04.2023 близько 20:00 год, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у с. Підгайчики Львівського району Львівської області, у особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, незаконно придбав та зберігав при собі до 26.04.2023 з метою збуту наркотичний засіб «канабіс», що містився у прозорому поліентиленновому згортку, який згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (маса канабісу становить 5,4044 грама), та наркотичний засіб «бупренорфін», що містився у трьох таблетках білого кольору овальнорї форми з фасками та витисненим написом "В8" з однієї сторони, що знаходлись у трьох неушкоджених чарунках в упаковці частини блістеру з написами ""SUBUTEX", який згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено (маса бупренорфіну становить 0,024 грама).

У подальшому ОСОБА_6 , діюч умисно, всупереч вимогам законодавства. з корисливих мотивів 26.04.2023 близько 10 години 33 хвилин, знаходячись поблизу автостоянки ТзОВ «Коудайс Україна» за адресою вул. Заводська, 14, с. Хильчиці Золочівського району Львівської області, збув вказані особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» та наркотичний засіб «бупренорфін» шляхом передачі громадянину ОСОБА_9 , особисті дані якого змінено, за грошові кошти в сумі 2709 гривень, які останній згідно попередньої домовленості 25.04.2023 перерахував за допомогою платіжного терміналу самообслуговування на банківську картку ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Крім цього, ОСОБА_6 , діючи умисно, в порушення вимог ст.ст.6, 7, 12 Закону України від 15.02.1995 ""Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" та ст. 1 Закону України від 15.02.1995 "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх прекурсорів та зловживанню ними", переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного збуту наркотичних засобів,18.05.2023, близько 20:00 години, у с. Підгайчики Львівського району Львівської області, у особи щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, незаконно придбав та зберігав при собі до 20.05.2023 з метою збуту наркотичний засіб «канабіс», що містився у двох прозорих поліетиленових згортках (маса канабісу становить 3,0866 грама) та наркотичний засіб «бупренорфін» що містився у двох таблетках білого кольору овальної форми, що знаходились в двох неушкоджених чарунках в упаковці частини блістеру з написами ""SUBUTEX" (маса бупренорфіну становить 0,016 грама).

У подальшому ОСОБА_6 , діючи умисно, всупереч вимогам законодавства. з корисливих мотивів, 20.05.2023 близько 09 години 55 хвилин, знаходячись на вул. Вокзальна, м. Золочів Львівської області, повторно збув зазначені особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс" масою 3,0866 грама та наркотичний засіб «бупренорфін» масобю 0,016 грама шляхом передачі громадянину ОСОБА_9 , особисті дані якого змінено, за грошові кошти в сумі 2660 гривень, які останній згідно попередньої домовленості 18.05.2023 перерахував за допомогою платіжного терміналу самообслуговування на банківську картку ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

У ст. 91 ч. 1 КПК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Відповідно до вимог ст. 374 ч. 3 п. 2 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Встановлюючи фактичні обставини скоєного обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України судом першої інстанції не дотримано зазначених вище вимог кримінального процесуального закону.

Формулюючи обвинувачення по другому епізоду, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 , діючи умисно, всупереч вимогам законодавства. з корисливих мотивів, 20.05.2023 близько 09 години 55 хвилин, знаходячись на вул. Вокзальна, м. Золочів Львівської області, повторно збув зазначені особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс" масою 3,0866 грама та наркотичний засіб «бупренорфін» масобю 0,016 грама шляхом передачі громадянину ОСОБА_9 , особисті дані якого змінено, за грошові кошти в сумі 2660 гривень, які останній згідно попередньої домовленості 18.05.2023 перерахував за допомогою платіжного терміналу самообслуговування на банківську картку ОСОБА_6 .

Водночас, кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Водночас, ч. 2 ст. 307 КК України, передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини.

На переконання колегії суддів, формулювання обвинувачення, в даному випадку, в наведеній частині, не дозволяє забезпечити належний ступінь інформування обвинуваченого для повного розуміння останнім суті формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, тобто чи було кримінальне правопорушення вчинено повторно, оскільки при кваліфікації дій обвинуваченого, судом першої інстанції упущено таку кваліфікуючу ознаку, як повторність.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ст.ст.409, 412 КПК України, а тому з урахування усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду справи, підлягає скасуванню. Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. При цьому, апеляційний суд враховує положення ч.1 ст.412 КПК, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Водночас згідно положень п.1 ч.1 ст.415 КПК суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу. За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права. Відповідно ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За таких обставин вирок щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню, а у кримінальному провадженні слід призначити новий розгляд у суді першої інстанції, задовольнивши подані апеляційні скарги частково. Інші доводи апеляційної скарги, підлягають перевірці і з`ясуванню при новому розгляді в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду необхідно розглянути справу відповідно до вимог КПК України, встановити усі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, із забезпеченням права ОСОБА_6 на захист, прийняти законне і обґрунтоване рішення, при доведеності вини призначити покарання відповідно до вимог КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК, колегія суддів

постановила:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Золочівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 309 КК України в суді першої інстанції.

Запобіжний захід у виді застави ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4