Провадження №: 1-кп/752/2332/24
УХВАЛА

09 грудня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003100 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської обл., громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 10.04.2019 Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час судового засідання прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 мотивуючи тим, що останній обвинувачується увчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину. Наголошував, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник та обвинувачений, кожен окремо, просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що за час перебування в умовах слідчого ізолятору у нього погіршився стан здоров`я, посилався на міцність соціальних зв`язків, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, пояснив суду, що в Києві проживає його перша дружина і він може знаходитись за місцем її мешкання.

Представник потерпілого підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити, зазначив що існують заявлені прокурором ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а також що стороною захисту не надано жодних документів щодо можливого місця перебування обвинуваченого у разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 18.10.2024 у період часу з 17:15 год. по 18:00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , виявив у шафі поліетиленовий пакет, в якому перебували грошові кошти, після чого у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вище вказаних грошових коштів, які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 . У подальшому, 18.10.2024 у період вище зазначеного часу, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи у вище вказаній квартирі, що за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, умисно, з корисливих мотивів та мети протиправного збагачення, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, пересвідчившись, що ОСОБА_7 покинула приміщення квартири та за його діями не спостерігає, взяв із шафи вище вказаний поліетиленовий пакет, в якому перебували грошові кошти у сумі 417 000 грн., які належать ОСОБА_7 , після чого вийшов з квартири та зник з місця вчинення кримінального правопорушення. У подальшому ОСОБА_3 , розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 , матеріального збитку на суму 417 000 грн. 00 коп. Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Судом встановлено ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що обвинувачений може:

1.Переховуватися від суду, оскільки є достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та відповідальність, яку останній може понести за вчинене кримінальне правопорушення, в разі обрання іншого запобіжного заходу. Крім того, після вчинення кримінального правопорушення втік з місця вчинення кримінального правопорушення з метою переховування, а також веде аморальний спосіб життя, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стосовно вказаного ризику, як підстави застосування запобіжного заходу, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, слід зауважити, що застосування запобіжного заходу, який оптимально відповідає конкретним обставинам кримінального провадження, багато у чому визначається характером (властивостями вчиненого злочину), одним з важливіших серед яких є тяжкість пред`явленого обвинувачення. Необхідність врахування даного фактору зумовлена тим, що залежно від тяжкості залежить покарання, яке підозрюваний зобов`язаний буде понести у разі визнання його винним. Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків, перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК, слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні.

2.Незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки, останні в даному кримінальному провадженні є знайомі обвинуваченого, тобто існує ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на них, а також може загрожувати їх життю.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Таким чином ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та при дослідження їх судом.

3. Вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, на той факт, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення вказує те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, суспільно-корисною працею не займається та є особою раніше судимою за вчинення аналогічних злочинів.

Суд врахувує, що міра запобіжного заходу має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

Водночас, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні. Так, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосований у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин проти власності, усвідомлюючи відповідальність, яку він може понести за його вчинення, може переховуватись від суду; може впливати на потерпілого та свідків. Крім того, суду не надано жодних документів щодо можливого місця перебування обвинуваченого під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Запобіжні заходи у вигляді застави, особистої поруки та особистого зобов`язання, також не може бути застосований до обвинуваченого у зв`язку з тим, що він вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи та ніде не працює.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991).

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості ще не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості інкримінованих діянь, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленням від суду, а стан його здоров`я на даний час не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

Водночас, суд вважає що розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, потребує зменшення.

При визначені розміру застави, суд враховує конкретні обставини інкримінованих діянь, тяжкість кримінального правопорушеня, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, та відомості, які характеризують особу обвинуваченого.

Отже, частково задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_3 заставу у розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 182, 193-197, 199, 372, 376, 384, 392-395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на шістдесят днів у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», тобто до 07 лютого 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва за наступними реквізитами:

Отримувач ТУ ДСАУ в м. Києві,

,

МФО 820172,

Банк - Державна казначейська служба України в м. Києві,

р/р № UA1012089,

призначення платежу: застава за (П.І.Б., дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали… (назва суду), від … (дата ухвали), по справі № …, внесені … (П.І.Б. особи, що вносить заставу).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

- не відлучатись з м. Києва без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити 60 діб з моменту внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесення застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору негайно після її оголошення для відома та направити керівнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» для виконання.

Контроль за виконанням ухвали в частині застосованих запобіжних заходів покласти на прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 .

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду першої інстанції в частині оскарження продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Суддя ОСОБА_1