ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1239/24

22 січня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000102 від 08.03.2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бистричі, Березнівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонера, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України

за участю сторін кримінального провадженння:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , 08 березня 2024 року, о 13 год. 00 хв., перебуваючи в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_5 , причиною якого стали раптово виниклі неприязні відносини.

В подальшому, під час даного конфлікту ОСОБА_3 , діючи з необережності, не маючи прямого умислу на спричинення тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, які він повинен був та міг передбачити, наблизившись до ОСОБА_5 , правою рукою штовхнув ОСОБА_8 в ділянку грудної клітки, в результаті чого остання впала зі сходів та отримала тілесні ушкодження у вигляді: вивиху правого плеча з відривом «горбистості» кістки, перелому 4 п`ястної кістки, синця правої сідниці, садна правих плеча та кисті, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

Ці дії ОСОБА_3 , суд кваліфікує як заподіяння необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, передбачене ст. 128 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, заперечував щодо викладених в обвинувальному акті обставин. Вказав, що 8 березня 2024 року він вийшов з квартири, зустрів ОСОБА_5 , привітав її зі святом, на що отримав відповідь у грубій формі. Через деякий час, вони з ОСОБА_5 знову зустрілися вже на подвір`ї будинку, біля підвалу, між ними виникла словесна суперчка і вона, ОСОБА_5 , вдарила його сапкою по руці, потім по нозі. Він, ОСОБА_3 схопив сапку за другий кінець і ОСОБА_5 почала її виривати з його рук, шарпаючи сапку, під час чого її рука вислизнула і вона впала у підвал, оскільки стояла якраз навпроти дверей. Після цього вона встала і вони розійшлися. Вказав, що із заявою про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 до органів поліції не звертався, під час досудового розслідування про вказаний факт слідчому також не повідомляв.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, його вина повністю підтверджується показами потерпілої та письмовими доказами зібраними по справі.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що обвинувачений ОСОБА_3 є її сусідом. Продовжуючи повідомила, що 8 березня 2024 року вони зустрілися у будинку, ОСОБА_3 привітав її зі святом, однак враховуючи, що вона з ним не розмовляла, то в грубій формі відповіла йому і пішла на вулицю. Згодом вони знову зустрілися біля дверей у підвал, куди вона, потерпіла, хотіла занести сапку, якою обробляла квіти, між ними виник словесний конфлікт під час якого ОСОБА_3 штовхнув її рукою в грудну клітку і вона впала по сходинкам у підвал. Після чого хлопчики, які були на вулиці допомогли їй піднятися, допомогли їй сісти на лавочку, після чого вона пішла додому, де викликала поліцію та швидку. Швидка забрала її до лікарні.

Також, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України, повністю підтверджується письмовими доказами дослідженими під час розгляду справи, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальнеправопорушення (або таке, що готується) від 08.03.2024 року, в якій потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що 08.03.2024 року близько 13 год. 00 хв. на подвір`ї поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , 1955 року народження наніс їй тілесні ушкодження (а.с.3);

- висновком експерта № 58, згідно з яким на підставі судово-медичної експертизи медичних документів на ім`я гр-ки ОСОБА_5 , 1955 року народження, враховуючи повідомлені обставини справи та згідно запропонованих запитань встановлено, що при зверненні ОСОБА_5 за медичною допомогою та подальшому її амбулаторному лікуванні діагностовано вивих правого плеча з відривом «горбистості» кістки, перелом 4 п`ястної кістки. Описано синець правої сідниці, садна правих плеча та кисті. Зазначені ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою, від одномоментної дії тупих предметів, не виключено в час та за обставин наведених в описовій частині постанови «08.03.2024 року приблизно о 13.00 год…при падінні по сходах». Діагностовані у ОСОБА_5 тілесні ушкодження (перелом кісток, вивих плечового суглоба) за звичайним перебігом травматичного процесу, для свого загоєння, потребують тривалого (більше 21 доби) часу, за цим критерієм, за ступенем тяжкості належить до середніх (а.с.25-26);

- протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото, - кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 19 березня 2024 року, відповідно до якого під час зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису отримано відеозапис з камери спостереження, яка встановлена на будинку АДРЕСА_2 та власнийом якої є ОСОБА_9 . Камера фіксує двір вказаного будинку та з технічних причин на ній не правильно вказано години, розбіжність становить 5 год. 36 хв. (а.с.28);

- протоколом огляду комп`ютерних даних від 19.03.2024 року, відповідно до якого було проведено огляд оптичного CD-R диску з відеозаписом з камер спостереження, наданим у відповідь на постанову власником ОСОБА_9 та яка встановлена на будинку АДРЕСА_2 , відповідно до якого при відкритті відеозапису встановлено, що він тривалістю 01 хв. 32 сек., розпочинається о 18 год. 36 хв. 08.03.2024 (однак встановлено, що з технічних причин відеофіксація на камеру відеоспостереження працює з похибкою у 5 год. 36 хв., тобто момент початку відеозйомки розпочинається о 13 год. 00 хв.), без звуку та фіксує двір будинку АДРЕСА_2 . На 18 год. 36 хв. (тобто 13 год. 00 хв.) із за будинку виходить чоловік, одягнений в одяг темного кольору та кепку, зі слів учасника огляду потерпілої ОСОБА_5 вказаним чоловіком є її сусід ОСОБА_3 . В цей час з того ж самого місця виходить ОСОБА_5 . На 18 год. 36 хв. (тобто о 13 год. 00 хв.) видно як ОСОБА_3 стоїть навпроти ОСОБА_5 та правою рукою штовхає її. Зі слів учасника огляду ОСОБА_5 після поштовху ОСОБА_3 вона впала зі сходів та отримала тілесні ушкодження (а.с.28-33).

Приймаючи до уваги, що покази потерпілої, які вона давала як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду, щодо неправомірних дій ОСОБА_3 , є послідовними, логічними, однаковими, на відмінну від показів обвинуваченого, які різняться між собою, і повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи, суд зазначені покази потерпілої визнає правдивими і кладе їх в основу вироку.

Аналізуючи вказані докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для підтвердження вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що кримінальне правопорушення передбачене ст. 128 КК України він не вчиняв, і не штовхав потерпілу, суд оцінює критично, оскільки його покази, які він надавав під час досудового слідства суттєво відрізняються від показів, які він надав у судовому засіданні, а тому суд розглядає їх як намагання ухилитись від відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення.

Таким чином, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 , 08 березня 2024 року о 13 год. 00 хв. перебуваючи в подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , не маючи прямого умислу на спричинення тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, які він повинен був та міг передбачити, правою рукою штовхнув ОСОБА_5 в ділянку грудної клітки, в результаті чого остання впала зі сходів та отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, тому ці його дії суд, кваліфікує за ст. 128 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, які помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України - не встановлені.

Обставина, яка обтяжуює покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що його обтяжують, особу обвинуваченого, який на диспансерному нагляді у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, та вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне, обрати обвинуваченій покарання, із передбачених санкцією ст. 128 КК України, у виді позбавлення волі.

Суд, у відповідності до ст.75 КК України приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному нагляді у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вік, стан здоров`я, характеристику, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення його волі, прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки у відповідності до пп. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 звернулася до обвинуваченого ОСОБА_3 з цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому просила суд стягнути на її ккористь з відповідача 30000 гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що протиправна діяльність обвинуваченого спричинила їй значне психологіне напруження, порушила нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя та стосунки з оточуючими людьми та викликала необхідність постійного лукування, а також сутт/ві незручності, пов`язані з відстоюваням власних інтересів та погіршення здоров`я.

Представник потерпілої в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперчував позовні вимоги.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, однак у разі якщо суд прийде висновку про задовлення позову, то при визначенні розміру завданої моральної школи просив суд врахувати розмір пенсійного забезпечення, яке отримує ОСОБА_3 та стан його здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У п. 3 постанови пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п. 9 постанови пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, оцінюючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, стан її здоров`я, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за правильне стягнути з відповідача на користь позивача 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, на суму 15000 грн., відмовити.

Запобіжний захід не обирався.

Судові витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 124, 349, 368, 373,374 КПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1168 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік і застосувавши ст. 75, 76 КК України, звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальнимс правопорушенням задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 15 000 (п`ятнадцять) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази по справі, а саме оптичний СR-диск з відеозаписом камери спостереження, встановленої на будинку АДРЕСА_2 на якому зафіксовано факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження за № 0000102 від 08.03.2024.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1