ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/2261/24 (1-кс/613/37/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/188/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

представника власника

майна - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника власників майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 17 січня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні, №0000642 від 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора.

Накладено арешт на карабін нарізний ТОЗ -16 № 0821, карабін нарізний Vanguard № VS337929, один патрон малокаліберний 5,6 мм; п`ять патронів WIN 308, що належать ОСОБА_7 ; карабін нарізний АТ-4909 №ОПС з чохлом, 375 набоїв калібру 7,62 мм, що належать ОСОБА_8 ; карабін нарізний марки «Savage AXIS», калібр 30-06 № НОМЕР_1 , з оптичним прицілом та магазином до нього, 37 патронів калібру 30-06 з написом «Geco», 5 патронів калібру 30-06 з написом «Spring», чоловічі штани, зеленого кольору, що належать ОСОБА_9 - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Зберігання карабінів, набоїв та патронів встановлено здійснювати в сейфі зберігання зброї Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: вул.Ярослава Мудрого,9 м.Богодухів Харківської області; зберігання чоловічих штанів - здійснювати в кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: вул.Ярослава Мудрого,9 м.Богодухів Харківської області.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддя зазначив, що прокурором доведена слідчому судді необхідність арешту майна, а саме вказаного у клопотанні майна, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, є доказами кримінального правопорушення і для запобігання його пошкодження, псування, знищення чи перетворення, з метою отримання достатніх доказів, щодо причетності до вчинення вказаного кримінального правопорушення особи (чи осіб), виникла необхідність у накладенні арешту на вказані речі, із забезпеченням зберігання майна у вказаному в клопотанні місці

В апеляційній скарзі представник власників майна ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, зазначає, що клопотання про накладення арешту на майно було подане з порушенням строків на звернення до слідчого судді, передбачених ч.5 ст. 171 КПК України.

Клопотання було направлене 27.12.2024 року (а.с. 63), судом було отримано 02.01.2025 року, проте згідно трекінгу клопотання було отримане судом 09.01.2025 року.

Також апелянт вважає, що було порушено порядок визначення слідчого судді, оскільки слідчий суддя ОСОБА_10 повертала попереднє клопотання для усунення недоліків, а відповідно ця суддя і повинна була розглядати нове клопотання.

Вважає, що жодних підстав накладати арешт на майно немає, оскільки на час звернення з клопотанням жодних доказів, про те що зброя була використана для вчинення кримінального правопорушення, не було.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги, вислухавши думку представника власника майна, який підтримав свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів провадження вбачається, що Богодухівським відділом поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000642 від 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місяця події від 26 грудня 2024 року, під час огляду домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: карабін нарізний АТ-4909 №ОПС з чохлом, 375 набоїв калібру 7,62 мм, які було поміщено до сейф пакету та опломбовано пломбою пластиковою №ХТН А470444.

Відповідно до протоколу огляду місяця події від 26 грудня 2024 року, під час огляду домоволодіння ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено: карабін нарізний марки «Savage AXIS», калібр 30-06 № НОМЕР_1 , з оптичним прицілом та магазином до нього, 37 патронів калібру 30-06 з написом «Geco», 5 патронів калібру 30-06 з написом «Spring», чоловічі штани, зеленого кольору, які було поміщено до полімерного пакету та опечатано пластиковою пломбою ХТН № А453568.

Відповідно до протоколу огляду місяця події від 26 грудня 2024 року, під час огляду домоволодіння ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: карабін нарізний ТОЗ -16 № НОМЕР_2 , карабін нарізний Vanguard № VS337929, один патрон малокаліберний 5,6 мм; п`ять патронів WIN 308, які було поміщено до спец пакету МВС з біркою ХТН № А70443.

Вилучені 26.12.2024 під час зазначених слідчих дій предмети були визнані речовими докази та направлені до сейфу зберігання зброї та кімнати зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Ярослава Мудрого, 9

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

З клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно в повному обсязі відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч.2ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1)правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно, вказане в клопотанні та арештоване слідчим суддею, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що вилучене майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що вилучені предмети містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Решта доводів, на які посилається в апеляційній скарзі представник власників майна також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Також, Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Крім того, відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Посилання представника власників майна, щодо порушення вимог ч.5 ст. 171 КПК України в частині строків на звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.

10 січня 2025 року згідно ухвали слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області, клопотання про арешт майна було повернуто прокурору для усунення недоліків, вказаних в ухвалі.

Встановлено строк на усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали.

Копія вказаної ухвали, згідно супровідного листа (арк. 97) була направлена прокурору 13.01.2025 року і вже 15 січня 2025 року прокурор направив клопотання про арешт, яке надійшло до суду 16 січня 2025 року (арк. 107) .

За таких обставин, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 17 січня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні, №0000642 від 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді