справа № 991/1080/25
провадження № 11-сс/991/121/25
слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 березня 2025 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_8 про відвід прокурору Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и л а:

У провадженні колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду перебувають апеляційні скарги прокурора САП ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07.02.2025 р. про застосування до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020 р.), ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні до початку розгляду апеляційних скарг по суті захисником ОСОБА_8 заявлено відвід прокурору САП ОСОБА_6 .

Посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України як на підставу для відводу, захисник зазначив, що обставинами, які викликають сумнів у неупередженості прокурора та виключають його подальшу участь у провадженні, є те, що прокурор ОСОБА_6 допустив витік інформації про обставини досудового розслідування у даному провадженні з метою сформувати у колегії суддів потрібну стороні обвинувачення правову позицію. Зокрема, на офіційному сайті НАБУ опубліковано деякі матеріали НСРД, проведені у даному провадженні, з відповідними коментарями щодо підозрюваного ОСОБА_9 . Крім того, 10.03.2025 року на ютуб-каналі вийшов відеоматеріал «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якому також відображено матеріали НСРД, зокрема аудіозаписи розмов. Вважає, що такий витік інформації не міг відбутися без відома прокурора САП ОСОБА_6 , оскільки стороні захисту матеріали провадження для ознайомлення не надавались. За твердженням захисника, така поведінка прокурора виключає його подальшу участь у цьому провадженні, оскільки медійний розголос в ЗМІ потенційно може вчинити тиск на колегію суддів.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_9 підтримали завлений відвід.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти заявленого відводу, посилаючись на його необґрунтованість. Додатково наголосив, що будь-яких дій з метою здійснення тиску на колегію суддів чи компрометації підозрюваних у даному провадженні ним не вчинялось. Натомість, опублікований на офіційному сайті НАБУ відеоролик не містить висновків про винуватість чи невинуватість жодного з підозрюваних, в тому числі і ОСОБА_9 . Щодо самого прокурора ОСОБА_6 , у вказаному відеоролику він лише інформує суспільство про судове рішення за результатом розгляду клопотання. Відтак, вважає, що жодних обставин, визначених ст. 77 КПК України, які б свідчили про упередженість прокурора та слугували б дійсною підставою для відводу, захисником не наведено.

Заслухавши доводи сторони захисту, позицію прокурора, дослідивши матеріали провадження в частині, що стосується заяви про відвід, колегія суддів приходить до висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Окрім того, ч. 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Положення ст. 77 КПК України визначають перелік підстав, що виключають участь прокурора в кримінальному провадженні.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, на яку посилається захист в обґрунтування заяви про відвід, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто заінтересований в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Поряд з цим, ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Стаття 10 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачає, що прокурор зобов`язаний діяти неупереджено, додержуючись вимог закону щодо підстав, порядку та умов реалізації повноважень прокуратури в межах її функцій. Він має бути об`єктивним у відносинах з органами влади, громадськістю та окремими особами й усвідомлювати соціальну значимість прокурорської діяльності, міру відповідальності перед суспільством.

Згідно з Керівними принципами ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куда, 27 серпня - 7 вересня 1990 року), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють об`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (п. 12, п. 13).

Таким чином, неупередженість прокурора є необхідною умовою виконання ним своїх повноважень на стадії досудового розслідування та у судовому провадженні (ст. 36 КПК України), що буде сприяти здійсненню завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) та забезпеченню законності (ст. 9 КПК України).

Водночас, норми кримінального процесуального законодавства не містять переліку ознак, які б розкривали сутність упередженості. Вказане дає підстави для висновку про оціночний характер цієї категорії, яка має встановлюватися у кожному випадку на підставі конкретних обставин, підтверджених відповідними доказами.

Під час розгляду заяви про відвід прокурору ОСОБА_6 встановлено, що єдиною підставою для відводу стало посилання сторони захисту на розголошення НАБУ відомостей досудового розслідування у даному провадженні з метою здійснення тиску на колегією суддів та формування у неї певної правової позиції.

Перевіривши підстави, якими обґрунтована заява про відвід, та співставивши їх зі ст. 77 КПК України, яка визначає підстави для відводу прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що обставини, які б свідчили про упередженість чи зацікавленість прокурора ОСОБА_6 у даному провадженні, відсутні.

Посилання захисника ОСОБА_8 на наявність обставин, які на його думку, викликають сумнів у неупередженості прокурора, - зокрема, публікацію на офіційному сайті НАБУ низки матеріалів НСРД, здобутих у цьому провадженні, з відповідними коментарями щодо підозрюваного ОСОБА_9 , а також вихід відеоматеріалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якому також відображено матеріали НСРД, відхиляються колегією суддів, оскільки наведені обставини жодним чином не стосується дій прокурора САП ОСОБА_6 та не може викликати у стороннього спостерігача обґрунтовані сумніви у його неупередженості. Крім того, наведені захисником ОСОБА_8 обставини не є предметом дослідження у даному провадженні.

При цьому, доводи захисника про те, що медійний розголос стосовно обставин даного провадження в ЗМІ потенційно може вчинити тиск на колегію суддів, є голослівними, та заперечуються колегією суддів, тому не можуть братися до уваги. Більше того, у судовому засіданні колегія суддів наголосила, що жодних відеоматеріалів стосовно цього провадження не дивилась та не цікавилась ними.

Отже, колегія суддів виходить з того, що жодних доказів упередженості прокурора САП ОСОБА_6 чи його зацікавленості у результатах розгляду даної справи захистом не надано, а відтак, доводи заяви про відвід є домислами захисника та не можуть братися до уваги.

Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості прокурора, можливість впливу вказаних факторів на вирішення даної справи або об`єктивну неможливість його участі в цьому провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями прокурора і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак, тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для суду, який розглядає заяву про відвід.

На переконання колегії суддів, заявлений прокурору відвід ґрунтується лише на оціночних судженнях захисника ОСОБА_8 та не містить об`єктивно підтверджених відомостей про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у його неупередженості або підтверджують особисту зацікавленість, відтак, підстави для його відводу відсутні.

За наведених обставин, посилання сторони захисту у заяві про відвід на п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України відхиляються колегією суддів. Існування будь-яких інших підстав, передбачених ст. 77 КПК України, для відводу прокурора колегією суддів також не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 81 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_8 про відвід прокурору ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

ОСОБА_4