№ провадження 1-кп/646/1313/2024
ВИРОК

іменем України

24 грудня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

учасника судового розгляду: потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Червонозаводського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене 20.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001057, стосовно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Белочі Рибницького району республіки Молдова, громадянина Молдови, із повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2024 ОСОБА_4 , перебуваючи біля річки «Лопань» неподалік будинку № 7 по вул. Новодесятисажневій міста Харкова, помітив у кущах на березі річки полімерний пакет, всередині якого побачив предмет, схожий на гранату Ф-1.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, діючи умисно та протиправно, з мотивів реалізації власних потреб, переслідуючи мету використання бойових припасів, взяв гранату Ф-1, яка відноситься до категорії бойових припасів, тобто придбав у вказаний спосіб бойовий припас, та почав безперервно незаконно носити при собі та зберігати його у своєму рюкзаку без передбаченого законом дозволу, продовжуючи пересуватись вулицями міста Харкова, маючи можливість його застосувати.

Після цього ОСОБА_4 , у період часу з 16.09.2024 по 19.09.2024 включно, реалізуючи умисел на незаконне носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою власного використання, 19.09.2024, близько 19 год. 00 хв., приніс вказану гранату Ф-1 за адресою спільного на той час проживання з ОСОБА_7 , тобто до приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де у подальшому його протиправні дії були припинені співробітниками СВ ВП №1 ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області, які в ході слідчої дії, а саме: огляду місця події, проведеного у період часу з 19 години 57 хвилин по 20 годину 09 хвилин 19.09.2024 виявили та вилучили вказану гранату Ф1, яка згідно з висновком судової вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/121-24/28061 від 27.09.2024 є бойовим припасом.

Крім того, ОСОБА_4 19.09.2024, близько 19 год. 00 хв., продовжуючи реалізацію свого умислу, спрямованого на незаконне носіння та зберігання бойового припасу, а саме: гранати Ф-1, яку він приблизно 16.09.2024, знайшов поблизу річки «Лопань» у місті Харкові, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_7 , разом із якою мешкав з 2018 року по 19.09.2024 за вказаною адресою та перебував у фактичних шлюбних відносинах.

Далі, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків та в ході лайки із ОСОБА_7 , що виникла на грунті ревнощів, ОСОБА_4 , у період часу орієнтовно з 19.00 по 19.57, дочекавшись доки потерпіла ОСОБА_7 покине житлове приміщення будинку АДРЕСА_1 та вийде на подвір`я приватного домоволодіння, діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території подвір`я вказаного домоволодіння, належного ОСОБА_7 , разом із якою мешкає тривалий час, дістав з рюкзаку гранату Ф1 та, тримаючи останню у правій руці, демонструючи таким чином ОСОБА_7 свої наміри та вимагаючи продовження їхніх приватних стосунків в якості співмешканців у майбутньому, проти чого потерпіла заперечувала в ході сварки, почав погрожувати вчинення вибуху шляхом приведення в дію гранати Ф1, висловивши на адресу ОСОБА_7 погрозу вбивством у вказаний спосіб.

При цьому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи і достовірно знаючи, що висловлені ним погрози та його дії здатні викликати побоювання за своє життя і здоров`я у ОСОБА_7 і бажаючи цього, з метою створення реальності своїм загрозам у свідомості потерпілої, висмикнув чеку з підривача гранати Ф1, утримуючи бойовий припас у правій руці, а чеку у лівій, продовжуючи висловлювати погрози щодо реального спричинення вибуху.

ОСОБА_7 сприйняла слова і дії ОСОБА_4 як реальну загрозу життю та здоров`ю і намагалася сховатися від ОСОБА_4 , побоюючись за своє життя і здоров`я, всередині будинку, зачинивши за собою вхідні двері перед останнім та викликала працівників поліції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, не заперечував фактичні обставини якими обгрунтовано обвинувачення, визнав повністю свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень,, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч .1 ст. 129 КК України, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання, носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а саме погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення кримінальних правопорушень в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості.

У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

При цьому обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який не має зареєстрованого місця проживання на території України, не має постійного місця роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем постійного проживання характеризується посередньо. Судом враховано, що обвинувачений раніше не судимий, однак раніше притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Судом також враховані обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, враховано спосіб та знаряддя вчинення кримінальних правопорушень, особу потерпілої та місце скоєння кримінальних правопорушень.

Наявність вказаних двох обставин, які обтяжують покання не знижують істотно, а навпаки, підвищують ступінь тяжкості вчиних кримінальнальних правопорушень та, як наслідок, виключать застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання про що просила сторона захисту.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні характеристики особи обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, де ч. 1 ст. 263 КК України є тяжким злочином та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України є проступком відповідно до ст. 12 КК України, позицію потерпілої яка заявила в судовому засіданні, що примирилась із обвинуваченим, суд вважає, що призначення остаточного покарання за правиламии сукупності злочинів в мінімальних розмірах санкції за більш суворого покарння буде необхідним і достатнім для досягненя мети інституту покарання.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.02.2025, то з урахуванням продовження існування ризиків, які слугували підставою для застосування цього запобіжного заходу, вказаний запобіжний захід необхідно продовжити до набрання вироком законної сили.

Враховучи, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 129 КК України вчинено із погрозою застосуванням насильства проти особи, то відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави у цьому кримінальному провадженні не визначається.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертиз, підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Керуючись статтями 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.129 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 1 ст. 129 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початком відбування покарання вважати 10 жовтня 2024, зарахувавши відповідно до ч.5 ст. 72 КК України у строк покарання попереднє ув`язнення із 10 жовтня 2024 по день набрання вироком законної сили із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Продовжити ОСОБА_4 запобіжний у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" без визначення застави до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати за проведення судової вибухо-технічної експертизи від 27.09.2024 № КСЕ-19/121-24/28061 у сумі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) грн. 20 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави, код доходів 24060300.

Процесуальні витрати за проведення судово-криміналістичної експертизи холодної зброї від 23.09.2024 № СЕ-19/121-24/28070-ХЗ у сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 56 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави, код доходів 24060300.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.09.2024, на предмет зовні схожий на ніж, який складається з леза та рукоятки чорного кольору, на якому мається напис «BERGNER».

Речові докази у кримінальному провадженні № 0001057 від 20.09.2024, а саме:

-предмет зовні схожий на ніж з складається з леза та рукоятки чорного кольору на якому мається напис «BERGNER» покладено до картонної коробки та належним чином опечатано з підписами усіх учасників слідчої дії - повернути власнику ОСОБА_4 ;

-диск «диск «DVD-R» ТМ «Alerus» білого кольору» - зберігати у матеріалах кримінального провадження;

-предмет № 1: підривач типу УЗРГМ до ручних осколкових гранат, вилучено до № PSP 1105232 - знищити;

-предмет № 2: корпус гранати Ф-1, вилучено до сейф-пакету № РSP 1404957 - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1