Справа № 635/8798/18
Провадження №1-кп/635/534/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3

сторона захисту обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000665 від 09 жовтня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Пісочин Харківського району Харківської області, громадянина України, не засуджений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

за обвинувальним актом ОСОБА_4 у вересні 2018 року, більш точної дати під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибув на автомобільну стоянку за адресою: АДРЕСА_1 , керуючись корисливим мотивом, з метою реалізації свого злочинного умислу, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_6 металеві труби в кількості 10 штук, довжиною 2 м кожна, які знаходились на автостоянці, після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1440,00 гривень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, 08 жовтня 2018 року ОСОБА_4 маючи корисливий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, умисно, повторно, прийшов на автомобільну стоянку за адресою: АДРЕСА_1 , та реалізуючи свій умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав з належного потерпілому ОСОБА_6 вантажного автомобіля МАН державний номерний знак НОМЕР_1 , боковий відбійник ТМ Fruehauf, вартістю 447,00 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Суду подане письмове клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з декриміналізацією діяння.

В судовому засіданні, обвинувачений підтримав заявлене клопотання просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з декриміналізацією діяння.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, вказала, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення, тому в діях обвинуваченого є ознаки адміністративного правопорушення і матеріали необхідно направити до органів поліції.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Частина 1 статті 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи..

Частиною 6 статті 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема викладено у новій редакції ст. 51 КУпАП. З огляду на внесені зміни дрібним викраденням чужого майна вважається викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. У 2018 році сума одного неоподаткованого мінімуму для адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень становила 881 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018 на рівні 1762 грн.

Таким чином внесені Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і Закон має зворотну дію у часі.

Вартість майна, згідно обвинувального акту у відношенні ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України становить 1440,00 гривень, за ч. 2 ст. 185 КК України становить 447,00 гривень, тобто не перевищують двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2018 рік.

Вимогами п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч.3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Зважаючи на те, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно нього, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне закрити кримінальне провадження.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні відсутній.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експерта) у відповідності з вимогами ст. 124 КПК України з обвинуваченого стягненню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Керуючись статтею 284 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000665 від 09 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: металеві труби в кількості 10 штук, довжиною 2 м кожна, боковий відбійник ТМ Fruehauf, що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 572,00 гривні, 715,00 гривень - віднести на рахунок держави.

Копію ухвали суду та матеріали за фактом викрадення належного потерпілому ОСОБА_6 майна на суму1440,00 гривень та 447,00 гривень за адресою: АДРЕСА_1 , направити до Відділення поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП.

На ухвалу суду може бути подано апеляцію до Харківського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення, через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1