Номер провадження: 11-сс/813/726/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2025 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Російської Федерації, Амурської обл., м. Тинда, громадянин України, українець, із середньою освітою, не одружений, неповнолітних дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрованний за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000075 від 04.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 погодженого з прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_6 та відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.05.2025 року, з визначенням розміру застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), якими обґрунтовується підозра та які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, просить її скасувати та за результатами її розгляду просять постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання або зменшення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Захисник підозрюваного доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що пред`явлена підозра необґрунтована, ризики, на які посилається слідчий у клопотанні недоведені; оскаржувана ухвала не містить в собі обґрунтувань щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого або альтернативного запобіжного заходу.

Крім того наполягає, що матеріальна шкода відсутня, підозрюваний має значні захворювання, на утриманні літніх батьків, а також наголошує, що розмір застави, визначений слідчим суддею є непомірним для підозрюваного та не відповідає приписам ст.185 КПК.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності; ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав у повній мірі та врахував їх при постановленні ухвали.

Відповідно до клопотання слідчого, у провадженні слідчого відділення ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000075 від 04.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 19.03.2025 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до клопотання слідчого у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не раніше 24.02.2022, ОСОБА_10 , працюючи у міжнародному сервісі пасажирських перевезень «inDrive» водієм таксі та здійснюючи перевезення пасажирів на замовлення, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за попередньою змовою зі ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими під час досудового розслідування особами, діючи із корисливих мотивів, вступили у злочинну змову, спрямовану на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України. При цьому, добре розуміючи порядок перетину та недоторканість державного кордону України, організували діяльність, метою якої є незаконне переправлення осіб через державний кордон України та розробили відповідний злочинний план, який передбачав поширення серед знайомих осіб інформації щодо надання послуг з організації незаконного переправлення через державний кордон України до Придністровської Молдавської Республіки, Республіки Молдова та Румунії особам, яким тимчасового обмежено право на виїзд з України у відповідності до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у період воєнного стану, який введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022.

Реалізуючи свій єдиний з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими під час досудового розслідування особами, злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою незаконного збагачення ОСОБА_10 шляхом поширення відповідної інформації серед своїх знайомих, почав підшукувати осіб, яким тимчасово обмежено право на виїзд з України та які, попри обмеження, бажають перетнути кордон.

З метою реалізації спільного зі ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими під час досудового розслідування особами злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_10 приблизно 15 січня 2025 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, здійснюючи перевезення на автомобілі марки «Dacia Logan» н.з. НОМЕР_1 , як водій таксі «inDrive», невідомого йому раніше ОСОБА_12 , дізнавшись в ході розмови з останнім, про його бажання виїхати за кордон, повідомив ОСОБА_12 про наявність у нього можливості за грошові кошти організувати йому перетин державного кордону України до Придністровської Молдавської Республіки, Республіки Молдова та Румунії, поза пунктами пропусків по нелегальних маршрутах, а також надав ОСОБА_12 свій контактний номер мобільного телефону для зв`язку.

Далі, приблизно 17 січня 2025 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, дізнавшись під час телефонної розмови з ОСОБА_12 , про його готовність заплатити грошові кошти за незаконне переправлення його через державний кордон України до Придністровської Молдавської Республіки, ОСОБА_10 спільно зі ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими під час досудового розслідування особами, продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, з метою незаконного збагачення, оцінили свої послуги з незаконного переправлення ОСОБА_13 через державний кордон України у 12000 доларів США та розробили додатковий спільний план дій, який полягав у тому, що частину грошових коштів в сумі 1000 доларів США від визначеної ними суми у розмірі 12000 доларів США, від ОСОБА_12 отримає ОСОБА_10 у якості завдатку. Після чого, пересвідчившись в отриманні ОСОБА_10 частини грошових коштів та впевнившись у серйозності намірів ОСОБА_12 перетнути державний кордон України, невстановлена у ході досудового розслідування особа надасть йому вказівку коли та у яке місце прибути для виїзду у напрямку державного кордону України. Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на автомобілі «Hyundai Sonata» н.з. НОМЕР_2 зустрінуть ОСОБА_12 у встановленому місці та у встановлений час, отримають від останнього решту грошових коштів у сумі 11000 доларів США, після чого вказаним автомобілем доставлять його до місця перетину кордону та передадуть невстановленим у ході досудового розслідування особам, які проведуть ОСОБА_12 через державний кордон України на територію Придністровської Молдавської Республіки поза пунктом пропуску.

Реалізуючи свій спільний зі ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими під час досудового розслідування особами злочинний умисел, направлений на незаконне переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів, діючи згідно спільно розробленого плану, ОСОБА_10 06 лютого 2025 о 21.00 годині за попередньою домовленістю з ОСОБА_12 прибув до кафе без назви, розташованого за адресою: м. Одеса, вулиця Фонтанська дорога, 55А, де ще раз запевнив ОСОБА_12 у тому, що може організувати йому перетин державного кордону України та повідомив про те, що незаконне переправлення його через державний кордон України до Придністровської Молдовської Республіки буде коштувати йому 12000 доларів США. При цьому, ОСОБА_10 також повідомив ОСОБА_13 про те, що у разі згоди останнього з його умовами, він повинен буде заплатити 1000 доларів США відразу йому у якості завдатку, а решту грошових коштів в загальній сумі 11000 доларів США водіям, які будуть здійснювати його перевезення до кордону з Придністровською Молдовською Республікою, а саме: ОСОБА_8 , та ОСОБА_11 , а також особам, які зустрічатимуть його на території іноземної держави невстановленим в ході досудового розслідування.

Далі, 10 лютого 2025 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_10 за попередньою домовленістю з ОСОБА_12 прибув до кафе без назви, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжуючи реалізацію спільного зі ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими під час досудового розслідування особами злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи їх настання, усвідомлюючи вимоги законодавства щодо порядку перетинання державного кордону України громадянами України чоловічої статі (військовозобов`язаними) отримав від ОСОБА_12 частину грошових коштів в сумі 1000 доларів США (що відповідно до курсу НБУ станом на 10.02.2025 становить 41473,3 грн. (41,4733 х 1000=41473,3) у якості завдатку за організацію незаконного переправлення ОСОБА_14 через державний кордон України.

Далі, 18.03.2025 о 18.00 годині ОСОБА_12 , згідно вказівки, яка надійшла на його мобільний телефон у вигляді СМС повідомлення у застосунку «телеграм» від невстановленого в ході досудового розслідування користувача « ОСОБА_15 », прибув до магазину «АТБ», розташованого по вулиці Фонтанська дорога, 18 у м. Одесі для подальшого виїзду в сторону державного кордону України для його незаконного перетину, де його, на автомобілі «Hyundai Sonata» н.з. НОМЕР_2 зустріли ОСОБА_8 та ОСОБА_11 відповідно до їх спільного плану з ОСОБА_10 та невстановленими в ході досудового розслідування особами.

За вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 сів у салон автомобіля «Hyundai Sonata» н.з. НОМЕР_2 , де на їх вимогу передав водію автомобіля ОСОБА_11 у присутності ОСОБА_8 другу частину грошових коштів в сумі 11000 доларів ШСА (що відповідно до курсу НБУ станом на 18.03.2025 становить 457 380 грн. (41,580 х 11000= 457 380 грн.) за організацію незаконного переправлення його через державний кордон України, які ОСОБА_11 реалізуючи спільний з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та невстановленими в ході досудового розслідування особами злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів, отримав.

Після отримання ОСОБА_8 та ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 11000 доларів США від ОСОБА_12 ОСОБА_8 того ж вечора був затриманий співробітниками правоохоронних органів.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі ;«Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується наданими до клопотання, зокрема:

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 04.02.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.02.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 21.02.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 06.03.2025;

-Протоколом обшуку транспортного засобу «Hyundai Sonata», н.з НОМЕР_2 за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, поблизу буд. 18 від 18.03.2025;

-Протоколом обшуку транспортного засобу «Dacia Logan», н.з. НОМЕР_3 за адресою: м. Одеса, вул. Грушевського, поблизу буд. 49 від 18.03.2025;

-Протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_4 від 18.03.2025;

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.03.2025;

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.03.2025;

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.03.2025;

-Повідомленням про підозру ОСОБА_8 від 19.03.2025;

-Повідомленням про підозру ОСОБА_11 від 19.03.2025;

-Повідомленням про підозру ОСОБА_10 від 19.03.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19.03.2025;

-Протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 10.02.2025;

-Протоколом огляду особи та вручення грошових коштів від 10.02.2025;

-Протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 26.02.2025;

-Протоколом огляду особи та вручення грошових коштів від 26.02.2025;

-Протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 05.03.2025;

-Протоколом огляду особи та вручення грошових коштів від 05.03.2025;

-Протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 18.03.2025;

-Протоколом огляду особи та вручення грошових коштів від 18.03.2025;

та іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Що стосується посилань захисника на відсутність у діях підозрюваного ОСОБА_8 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення , апеляційний суд наголошує на передчасності таких доводів, натомість, оцінка доказів з точки зору належності та допустимості, а загалом сукупності доказів з точки зору вагомості, достатності та взаємозв`язку, надається судом, відповідно до вимог ст.ст. 89, 94 КПК України, на іншій стадії провадження стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, при цьому, за результатами проведення судового розгляду також вирішенню підлягає питання стосовно наявності або відсутності в діях особи складу конкретного кримінального правопорушення, натомість, на теперішній час слідчий суддя лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для застосування певного запобіжного заходу.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність ризиків, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

Як зазначалось раніше, підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії (ч.2 ст.177 КПК України).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки існування ризиків за ч.1 ст.177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені п. 1,3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені наступним:

- ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та, розуміючи, що за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, останній, перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у значній мірі підтверджується показаннями свідків, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

- ОСОБА_8 до затримання працевлаштованим не був, офіційних джерел доходів не мав, а тому може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п.1-5 ч.1 ст.177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника щодо наявності у підозрюваного хворих батьків та власних хвороб суттєво не зменшує встановлених ризиків, та не може бути підставою для зміни підозрюваному запобіжного заходу.

З огляду на викладене, а також враховуючи характер інкримінованого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, свідчить про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року), а тому на цьому етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що слідчий суддя повинен захищати правовладдя і разом з ним права та інтереси особи, яка потрапила в орбіту кримінального процесу. Однак і суспільство, вимагає безпеки і послідовного дотримання власних інтересів. Відповідно дотримуючись балансу цих інтересів, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 підозрюється у організація незаконного перетину державного кордону особами призивного віку в умовах дії воєнного стану на території України, з корисливих мотивів, що свідчить про наявність значного суспільного інтересу у цьому кримінальному провадженні, оскільки, вчинення злочинів, які кваліфікуються за статтею 332 КК України, має стабільну динаміку зростання та несе реальні ризики для національної безпеки нашої держави.

З урахуванням наведеного, у цій справі наявна виключність випадку обумовлена такими обставинами: застава, у визначених КПК межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (від 60 560 грн до 242 240 грн), не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження; тяжкістю кримінального правопорушення; характером інкримінованого кримінального правопорушення, обставинами його вчинення; наявністю у цьому кримінальному провадженні значного суспільного інтересу, майнового стану підозрюваного та членів його сім`ї.

На думку апеляційного суду, застава у розмірі - 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2025 року 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, цілком відповідає фінансовим можливостям підозрюваного, не є для нього та його сім`ї завідомо непомірною, та дійсно зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та буде найбільш пропорційним заходом на теперішній час, який збалансує інтереси суспільства, держави та підозрюваного.

Натомість, стороною захисту вищезазначені обставини не спростовані, а тому апеляційний суд не знаходить законних підстав для зміни розміру застави у бік зменшення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2025 року, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000075 від 04.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4