ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1873/25
провадження № 1-кп/753/1298/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2025 р.

Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання в залі суду в м. Києві у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000379 від 28.01.2025 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва з Дарницької окружної прокуратури м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 .

Відповідно до вказаного обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Так, щонайменше з 04.07.2013 ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, а також керівником ФОП ОСОБА_3 , із правом займатися господарською діяльністю із класифікаторами виду економічної діяльності (КВЕД) за спеціалізаціями, зокрема: 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (Основний); Діяльність із керування комп`ютерним устаткуванням; 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.; 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук; 71.20 Технічні випробування та дослідження; 71.11 Діяльність у сфері архітектури; 53.20.

Поряд із цим встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 почав здійснювати діяльність з технічної інвентаризації об`єктів нерухомості, а також, виконання технічних робіт, а саме: виготовлення технічних паспортів, довідок про показники об`єкта нерухомого майна, довідок про можливість об`єднання, поділу об`єктів нерухомого майна, що підтверджується отриманим ним кваліфікаційним сертифікатом серії АЕ № 002078.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що надаючи послуги з технічної інвентаризації у якості суб`єкта господарювання, а саме ФОП ОСОБА_3 , останній для надання документам статусу офіційного засвідчував їх від імені керівника ФОП ОСОБА_3 , інженера з технічної інвентаризації, який нібито виготовляв документ з інвентаризації, а також від імені особи, яка здійснила перевірку роботи інженера з інвентаризації.

За таких обставин, ОСОБА_3 у розумінні ч. 3 ст. 18 та п. 1 примітки до ст. 364 КК України обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій та відповідно до цього є службовою особою.

Так, ОСОБА_7 було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Підставою для здійснення реєстраційних дій стали: технічний паспорт, виданий ФОП ОСОБА_3 25.11.2020; довідка про показники об`єкта нерухомого майна, номер: 76, видана ФОП ОСОБА_3 25.11.2020.

У подальшому, за результатами проведеного спеціалістами Департаменту земельних ресурсів обстеження земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_3 було складено Акт обстеження земельної ділянки № 21-0775-02 від 09.11.2021, згідно якого встановлено, що за вказаними адресами земельні ділянки з кадастровими номерами :90:239:0009, :90:239:0011, :90:239:1231 об`єднані спільним парканом, та не встановлено ознак здійснення будівельних робіт.

У подальшому, оглядом космічних знімків встановлено, що починаючи з лютого 2022 на території земельної ділянки з`явились елементи фундаменту, а також різних будівельних матеріалів та встановлено, що до цього часу ознак наявності будь-яких об`єктів нерухомого майна не виявлено.

Таким чином встановлено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ніколи не існував.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , маючи кваліфікацію інженера-землевпорядника, будучи керівником фізичної особи-підприємця, службовою особою, маючи відповідну освіту та кваліфіковані навички, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, на замовлення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (матеріали стосовно якої виділене в окреме кримінальне провадження) виготовив технічну документацію на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та видав довідку про показники об`єкта нерухомого майна, достовірно знаючи, що об`єкт нерухомого майна не існує.

У невстановлені дату та час, однак не пізніше 25.11.2020, до ОСОБА_3 , як до інженера-землевпорядника, звернулась ОСОБА_7 , щодо виготовлення технічної документації на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення службового підроблення, ОСОБА_3 , діючи від імені керівника суб`єкта господарювання та від імені інженера з інвентаризації нерухомого майна, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не раніше 25.11.2020, діючи у порушення положень п. 5, 12 ч. 1, п. 3, ч. 3 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом № 127 від 24.05.2001 Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, достовірно знаючи, що за адресою: АДРЕСА_2 будь-які споруди чи об`єкти нерухомого майна відсутні, склав та видав: технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами; схему розташування будівель та споруд; план будинку садибного типу; експлікацію приміщень будинку садибного типу; характеристику будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які згідно примітки до ст. 358 КК України є офіційними документами, оскільки складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити, шляхом внесення до вказаних документів завідомо недостовірні відомості стосовно фізичних та технічних характеристик.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення службового підроблення, ОСОБА_3 , діючи від імені керівника суб`єкта господарювання та від імені інженера з інвентаризації нерухомого майна, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не раніше 25.11.2020, достовірно знаючи, що об`єкт розташований за адресою: м. Київ, вул. Березнева, 77-А, не існує на території земельної ділянки, виготовив офіційний документ - довідку про показники об`єкта нерухомого майна № 76 від 25.11.2020, зазначивши у ньому недостовірні відомості щодо показників нерухомого майна, а також дати його будівництва.

Таким чином, за наслідком протиправних дій ОСОБА_3 , що виразилися у складанні та видачі ним як службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Березнева, 77-А, та використання їх ОСОБА_7 протиправно зареєструвала за собою право власності на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Березнева, буд. 77-А.

В підготовчому судовому засіданні захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заявили клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у зв`язку з закінченням строків давності, оскільки наявні всі підстави, передбачені ст. 49 КК України.

Прокурор не заперечував щодо задоволення заявлених клопотань, вказав, що наявні всі підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 , зазначивши, що суть обвинувачення та нереабілітуючі підстави звільнення від кримінальної відповідальності йому зрозумілі, свою вину визнав та просив клопотання задовольнити, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Суд заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, подані сторонами документи, роз`яснивши обвинуваченому суть пред`явленого обвинувачення та нереабілітуючі підстави звільнення від кримінальної відповідальності, приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 ст. 286 КПК України визначено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

На підставі чого, встановивши наявність передбачених законом, зокрема ст. 49 КК України, підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд зобов`язаний прийняти таке рішення, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Вказане кримінальне правопорушення, згідно висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, було вчинено 25.11.2020 року.

Отже, з урахуванням обставин кримінального провадження, положень ст. 12, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, станом на 03 лютого 2025 рік сплинув строк 3 роки та закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності.

Одночасно, відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Так, матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.

Враховуючи те, що з дня вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а саме 25.11.2020 року, минуло більше трьох років, при цьому, перебіг давності не зупинявся і не переривався, обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягуються до кримінальної відповідальності та від слідства і суду не ухилялися, закриття провадження з цих нереабілітуючих підстав є обов`язковим, тому він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього підлягає закриттю.

Також, при ухваленні вказаного рішення, суд враховує позицію Верховного Суду колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к, в якій вказано, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого відкримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Крім цього, постановою Верховного Суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к зауважено, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд враховує наведені тлумачення норм закону Верховним Судом та не пов`язує звільнення від кримінальної відповідальності із фактом визнання обвинуваченим своєї винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, або ж за фактом його відсутності.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ст. 284-285, 314 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задовольнити.

Кримінальне провадження № 000379 від 28.01.2024 р. відносно ОСОБА_3 - закрити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, ппередбаченого ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1