Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/1111/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході добровільної видачі 26.02.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно.

В обґрунтування клопотання вказав, що в провадженні СВ УСБУ в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000017 від 20.01.2025 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361-2, ч. 1 ст. 114-2 КК України.

Також вказав, що вилучене майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та можуть бути використані як доказ.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якому вказав, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В провадженні СВ УСБУ в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000017 від 20.01.2025 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361-2, ч. 1 ст. 114-2 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що командир гарматного артилерійського взводу -старший офіцер на 3-й гарматній артилерійській батареї НОМЕР_1 окремого гарматного артилерійського дивізіону НОМЕР_2 КМП ВМС ЗСУ (в/ч НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) старший лейтенант ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець с. Томина Балка, Білозерський р-н, Херсонська обл.), перебуваючи в районі зосередження підрозділу в одному з населених пунктів Снігурівського району Миколаївської області, на власний мобільний телефон марки «lphone 13 Мах Рro» здійснив фотофіксацію екрану (повітряної обстановки) автоматизованого робочого місця персональної обчислювальної машини, на яку встановлене відповідне програмне забезпечення.

В подальшому, в «22» год. «05» хв. 04.07.2024 ОСОБА_4 надіслав вказане фото в кросплатформовій системі миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» абоненту з нікнеймом « ОСОБА_5 ».

При цьому, 28.09.2024 0 09.11 год ОСОБА_4 , використовуючи власний мобільний телефон марки «lphone 13 Мах Рro», здійснив запис екрану бесіди з абонентом « ОСОБА_6 », де були наявні елементи повітряної обстановки. В подальшому, в «09» год. 25 хв. того ж дня ОСОБА_7 , надіслав вказаний запис абоненту «Сестренка».

Крім того, ОСОБА_4 неодноразово надсилав абоненту «Сестренка» фото- та відеоматеріали, які були ним зафіксовані на особистий телефон під час несення бойового чергування. На вказаних матеріалах зображено пункти управління вогнем артилерійського дивізіону (відображено електронні автоматизовані системи з обмеженим доступом, що використовуються підрозділами ЗС України.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, у тому числі про їх переміщення територією України, якщо така інформація не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, в умовах воєнного стану.

26.02.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно надав органу досудового розслідування предмети, що мають значення для кримінального провадження та можуть бути використані в якості доказів, а саме:

- мобільний термінал марки «Iphone» моделі «13ProMax», IMEI 1: НОМЕР_4 ; IMEI 2: НОМЕР_5 , з номером мобільного телефону НОМЕР_6 та НОМЕР_7 .

26.02.2025 року постановою слідчого вищевказане майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням того, що вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою забезпечення їх збереження, вважаю необхідним клопотання прокурора задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході добровільної видачі 26.02.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме: мобільний термінал марки «Iphone» моделі «13ProMax», IMEI 1: НОМЕР_4 ; IMEI 2: НОМЕР_5 , з номером мобільного телефону НОМЕР_6 та НОМЕР_7 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8