пр. № 1-кс/759/2029/25
ун. № 759/7350/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000363 від 23.10.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

В С Т А Н О В И В:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на 60 діб.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та неодноразово продовжено, востаннє Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025.

Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, діють спеціальні обмеження виїзду за кордон чоловічого населення у віці від 18 до 60 років.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Окрім вказаного, п. 2-1 вище наведеною постановою КМУ визначено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи, зазначені у пунктах 2-1 та 2-2, а також інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про встановлені на період воєнного стану обмеження щодо виїзду громадян України чоловічої статті за кордон, які з метою ухилення від призову за мобілізацією, мають намір виїхати за кордон, переслідуючи умисний корисливий мотив, вступив у попередню змову із невстановленими особами, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за грошову винагороду.

Для досягнення кінцевої мети даної злочинної діяльності - особистого збагачення, розуміючи, що самостійно без залучення інших осіб не зможе досягти бажаного злочинного результату ОСОБА_4 залучив до своєї злочинної діяльності осіб та перебуваючи в невстановленому місці розробляють відповідний злочинний план, який передбачав домовленість з іншими особами на вчинення спільних протиправних дій щодо організації переправлення осіб через державний кордон України поза пунктами пропуску державного кордону України.

Так, 04.04.2025 приблизно о 10 год. 40 хв. ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, перебуваючи на АЗС «ОККО», що за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Київська, 117А, у ході зустрічі із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обговорив умови незаконного перетину державного кордону та повідомив план та порядок незаконного переправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 через державний кордон України, зокрема шляхом безпосереднього переходу через державний кордон України поза пунктом митного контролю. Згідно плану, ОСОБА_4 мав почергово доставити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до м. Нововолинськ Волинської області, з метою їхнього подальшого розташування у приміщенні невстановленого готелю, та у визначених ОСОБА_4 день, у невстановлений час, невстановлена особа, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , має забезпечити переправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 через державний кордон України в обхід пункту пропуску до Республіки Польща по одній особі за день, та вартість таких дій становитиме 10 000 доларів США за одну особу, що еквівалентно 410 800 грн. станом на день вчинення протиправних дій по курсу Національного Банку України, передачу яких мав здійснити ОСОБА_8 .

В подальшому, 08.04.2024 приблизно о 10 год. 30 хв., ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на організацію незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, на паркувальному майданчику торговельно-розважального центру «ВЕГА», що за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні 2а, зустрівся із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебували під контролем правоохоронних органів, та отримав від ОСОБА_8 , знаходячись поряд із автомобілем марки Nissan модель Murano державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому він прибув на зустріч грошові кошти в сумі 20 000 доларів США що еквівалентно 821 600 грн. станом на день вчинення протиправних дій по курсу Національного Банку України за організацію безперешкодного перетину державного кордону України в обхід пунктів пропуску ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому щодо кількох осіб, з корисливих мотивів тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на причетність ОСОБА_4 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор клопотання підтримала та просила задовольнити його, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні слідчого.

Захисники в судовому засіданні заперечували проти застосування до їх підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт. Також, захисники вказали на необгрунтованість підозри. Крім того, захисники зазначили, що у їх підзахисного є міцні соціальні звязки, оскільки їх підзахисний одружений, має на утриманні батьків пенсіонерів та має постійне місце проживання. Також захисники при визначені альтернативного запобіжного заходу просили врахувати майновий стан підозрюваного та наявність в нього на утриманні сімї.

Підозрюваний в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечував і підтримав позицію захисників.

Заслухавши пояснення прокурора, захисників, підозрюваного, вивчивши зміст та мотиви клопотання і надані суду письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Крім цього, відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що є тяжким злочином.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, в сукупності:

-протоколами допитів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

-протоколами обшуків від 08.04.2025;

-протоколами негласних слідчих (розшукових) дії;

-протоколом затримання особи ( ОСОБА_4 ) у порядку ст. 208 КПК України;

-протоколом огляду та вручення грошових коштів;

-іншими доказами у їх сукупності.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність підозрюваного до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Що стосується наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то орган слід зазначити, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку органу досудового розслідування, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до дев`яти років, з конфіскацією майна, та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, як зазначає орган досудового розслідування, полягає у тому, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі співучасники кримінального правопорушення, місця зберігання речей та документів, що можуть бути використані як докази у справі, не встановлено усіх осіб, причетних до вчинення злочину, тому перебуваючи на волі ОСОБА_4 може знищити, сховати речі та документи, які мають доказове значення для вказаного провадження, зокрема, мобільні телефони, комп`ютери тощо, з яких здійснювалась переписка з особами, задіяними до протиправної діяльності.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку органу досудового розслідування, виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів. Так, кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , вчинювалося у тому числі із невстановленим досудовим розслідуванням на даний час колом осіб, яким підозрюваний може повідомити форми і методи роботи правоохоронних органів України, що стали йому відомі у зв`язку із набуттям статусу підозрюваного. Крім того, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, він зможе, як сам, так і на його вимогу, використовуючи інших осіб, шляхом вмовлянь, погроз чи підкупу впливати, або вимагати впливу на свідків та очевидців вчиненого злочину, відомості про які він може отримати, як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку органу досудового розслідування виражається у тому, що на даний час невстановлені усі спільники ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, а тому ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як зазначає орган досудового розслідування виражається у тому, що на даний час ОСОБА_4 не має постійного джерела доходів, проте налагодивши канал переправлення осіб через державний кордон України, отримував нелегальний дохід. ОСОБА_4 знехтував принципами поведінки в суспільстві, моральними засадами, став на шлях діяння, яке є кримінально караним. ОСОБА_4 , з метою заробітку, використовуючи ситуацію в Україні яка склалася пов`язану із військовою агресією російської федерації та оголошеною мобілізацією може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним переправленням осіб через державний кордон, оскільки на даний час не встановлене коло всіх свідків та співучасників вказаного правопорушення, тому перебуваючи на волі ОСОБА_4 може продовжувати вчиняти аналогічні злочинні дії.

За сукупності таких обставин, слідчий суддя, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, який одружений, має на утриманні батьків пенсіонерів, вважає за необхідне застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор довів, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не зможе на даному етапі запобігти доведеним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, уникати спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні та належну поведінку, попередити вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

У своєму клопотанні прокурор, враховуючи, що ОСОБА_4 протягом систематичної протиправної діяльності міг накопичити значну кількість грошових коштів, а предметом злочину являються грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, що становить 821 600 грн. за курсом НБУ на момент вчинення злочину, що становить 271 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та, враховуючи зазначені обставини вчинення кримінального правопорушення з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 , покладених на нього процесуальних обов`язків, просила визначити розмір застави в розмірі 1356 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 108 000 грн.

Сторона захисту просила визначити заставу в мінімальних межах визначених кримінально процесуальним законом.

Частиною 4 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Слідчий суддя з врахуванням особи підозрюваного ОСОБА_4 , обставин вчинення кримінального правопорушення, в якому останній підозрюється, вважає за необхідне визначити розмір застави, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме - 600 (шістсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06 червня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 600 (шістсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1816800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: депозитний рахунок: код ЄДРПОУ - 26268059, банк отримувача - Державна казначейська служба України м. Київ, МФО- 820172 , рахунок отримувача: UA1012089, призначення платежу: застава за…(П.І.Б., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) від (дата ухвали) по справі №.., кримінальне провадження № , внесені (ПІБ особи, що вносить заставу), згідно квитанції від (дата та № квитанції).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи;

-утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

-не відлучатись із м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Визначити термін дії обов`язків, покладених на підозрюваного у разі внесення застави, з дня внесення застави до 08.06.2025.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього згідно цієї ухвали обов`язків, а також, якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1