Справа № 162/1003/24
Провадження № 1-кп/162/50/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20 січня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.10.2024 року за №0000784, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому:

ОСОБА_5 у, ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з професійно-технічною освітою, розлученому, непрацюючому, раніше судимому вироком Любешівського районного суду Волинської області від 11.04.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України останнього звільнено від відбування покарання із встановленням 2-річного іспитового строку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Любешівського районного суду Волинської області перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні 20.01.2025 року прокурор подала клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , яке вмотивоване тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, під час застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово в минулому притягався до кримінальної відповідальності, має незняту та непогашену судимість, негативно характеризується за місцем проживання, відсутні стійкі соціальні зв`язки, обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо останнього не зможе забезпечити його належну поведінку та запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України. На підставі викладеного, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів з визначеними розміром застави та покладеними обов`язками.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо продовження строку тримання під вартою заперечив, зазначивши, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, є необґрунтованими, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши клопотання та матеріали провадження, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 03.12.2024 року застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до 31.01.2025 року.

З огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні злочину повторно під час застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за вчинення умисного корисливого злочину, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність останнього, ніде не працює, не навчається, не має постійного джерела доходу, розлучений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, суд установив наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, які продовжують існувати.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. Під час встановлення ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи таку поведінку обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що тримання під вартою в даному випадку є виправданим, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи конкретно в цьому кримінальному провадженні.

Більш м`які запобіжні заходи, зазначені в ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому в такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Доказів, які б спростовували наявні ризики та вказані обставини, суду не надано.

Доводи сторони захисту не є достатніми та обґрунтованими для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Разом з тим, суд враховує положення ст. 182, 183 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки до суду. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги обсяг обвинувачення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, мету і обставини, що були підставою для визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_5 , які є й надалі актуальними, суд вважає, що розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 16.10.2024 року, здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладені на нього обов`язки.

З огляду на вказане, клопотання прокурора слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 183, 314-316, 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 20 березня 2025 року із залишенням визначеного ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2024 року розміру застави та покладених обов`язків.

Дата початку дії ухвали в частині строків тримання під вартою 20 січня 2025 року.

Дата закінчення дії ухвали в частині строків тримання під вартою 20 березня 2025 року.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання її копії.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_7