Справа №760/2869/25 1-кс/760/2390/25
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000329 від 13.11.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України та за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із вищезазначеним клопотанням про накладення арешту на майно, у якому просив накласти арешт на майно, вилучене у ході проведення обшуку у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 та адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон «iPhone», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , всередині якого міститься сім-картка із номером мобільного телефону « НОМЕР_3 »; ноутбук «Apple» model: А1537; паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 номер « НОМЕР_4 »; мобільний телефон, модель iPhone 12 Pro Max, модель номер MG9G3LL/A серійний номер НОМЕР_5 , з номером (сім-картка) НОМЕР_6 ; ноутбук марки «DELL» з номером DPN: P507FAOI із зарядним пристроєм.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 ст.8 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.170 КПК України встановлюється, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частина 1 ст.172 КПК України визначає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відтак, органу досудового розслідування необхідно у клопотанні зазначити власників тимчасово вилученого майна та надати їхні дані/контакти для повідомлення зазначених осіб про судовий розгляд.

Крім того, в одному клопотанні об`єднано вимоги про накладення арешту на майно, яке вилучено в ході проведення різних обшуків за різними адресами, отже стороні обвинувачення необхідно звертатись із відповідним клопотанням по конкретному майну, яке вилучено в ході проведення обшуку за конкретною одною адресою.

Крім того, ч.2 ст.171 КПК України визначено, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, у додатках до клопотання знаходиться постанова про визнання речовими доказами від 18 січня 2025 року.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається із самої постанови, в ній не наводяться критерії визнання майна речовими доказами у розумінні ст.98 КПК України, отже постанова є формальною.

За таких обставин, клопотання про арешт майна не відповідає вимогам чинного КПК України, а відтак унеможливлює призначення відповідного клопотання до розгляду з дотриманням зазначених вимог закону.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна особі, яка його подала, на доопрацювання для усунення визначених недоліків.

Керуючись ст.ст.2, 8, 22, 64-2, 169-173, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000329 від 13.11.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України та за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України - повернути.

Встановити строк у сімдесят дві години для усунення вказаних недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7