Справа № 131/1441/20
провадження № 1-кп/136/122/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000187 від 30.11.2020, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дашів, Вінницького (Іллінецького) району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

зі сторони обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Липовецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким визначено інший розмір задля розмежування дрібної крадіжки та крадіжки. Наразі дії ОСОБА_3 не підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що є підставою для закриття кримінального провадження за наявності згоди обвинуваченого, ураховуючи положення статті 5 КК України, п.4-1 ч.1 статей 284, 479-2 КПК України, у зв`язку із втратою сили закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, тобто частковою декриміналізацією інкримінованого йому діяння. Також зазначив, що правових підстав для зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, яке інкриміновано обвинуваченому, зважаючи на спосіб вчинення крадіжки, а саме скоєння її з проникненням у житло,не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні надав згоду на закриття кримінального провадження з підстав заявлених прокурором у клопотанні, вказавши, що йому зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження за вказаних підстав, які не є реабілітуючими.

Потерпіла в судове засідання за викликом не прибула, надавши заяву відповідно до якої просила проводити розгляд кримінального провадження у її відсутність, не заперечувала щодо закриття кримінального провадження.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження в контексті вирішення ініційованого прокурором клопотання, дійшов висновку про наступне.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 29.11.2020 близько 22:00 год., проходячи повз домогосподарство, що розташоване у АДРЕСА_2 , володільцем якого являється ОСОБА_5 , та в якому ніхто не проживає, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшов через не зачинену хвіртку на територію вказаного домогосподарства. Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вхідних дверей літньої кухні, металева скоба на яких була пошкоджена, відкрив вхідні двері та таким чином, потрапив всередину вказаного приміщення.

Перебуваючи у приміщені літньої кухні, ОСОБА_3 , на столі виявив мікрохвильову піч марки «morhpy richards» сірого кольору, реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , взяв до рук мікрохвильову піч марки «morhpy richards» сірого кольору, вийшов із приміщення літньої кухні та мав намір занести її до свого домогосподарства, однак, з причин, що не залежали від його волі, злочин закінчено не було, так як ОСОБА_3 біля хвіртки зупинив ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_3 .

Внаслідок вчинення злочинних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 могло б бути завдано матеріальної шкоди на загальну суму 360,85 грн. (триста шістдесят грн. вісімдесят п`ять коп.).

Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою поєднане з проникненням у приміщення.

Зі змісту заяви потерпілої від 04.12.2020, яка надана прокурором у судовому засіданні для дослідження слідує, що вона звернулась до відділу поліції із заявою, у якій просила вжити заходів до особи, яка таємно викрала її майно, завдавши матеріальної шкоди.

Отож підстав для зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_3 не встановлено.

Частина 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Судом встановлено, що на час, до якого відносяться інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_3 діяння, положення ч. 1, 3 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року становить 2102 грн. (ст. 7 Закону України від 14.11.2019 №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік»).

У 2020 році розмір податкової соціальної пільги становив 1051 грн. (2102 грн. х 50%). Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, у 2020 році на час, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_3 , крадіжка чужого майна вважалась дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 210,20 грн.

09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, згідно з якими, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого у 2020 році становить до 2102 грн., особа несе адміністративну відповідальність.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Відповідно до положень ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно п. 4-1 ч. 1ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку відбулася декриміналізація діяння шляхом внесення змін до закону про кримінальну відповідальність.

Згідно абз. 4 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду проти закриття кримінального провадження, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України не заперечував, запевнив, що підстави закриття йому зрозумілі.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Питання про речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст.100, 124 КПК України.

Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 03.12.2020 було накладено арешт на майно, питання про яке суд вирішує відповідно до ст.174 КПК України.

Керуючись п.4-1 ч.1 ст.284, ч.2 ст.284, 285-288, 372, 479-2 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000187 від 30.11.2020, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, - закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Речові докази - мікрохвильову піч марки «morhpy richards» сірого кольору, повернути власнику (законному володільцю) ОСОБА_5 , попередньо скасувавши арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 03.12.2020.

Судові витрати у справі на залучення експерта в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) грн. 76 коп. віднести на рахунок Держави.

Копію ухвали суду після набрання нею законної сили направити до Відділу поліції №3 ВРУП ГУ НП України у Вінницькій області для вирішення питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо апеляційна скарга була подана, вона набуває законної сили, якщо не скасована, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_7