ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001631 від 28 вересня 2024 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чернігівка, Чернігівського району, Запорізької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця ЗСУ, раніше судимого:

- 25 листопада 2023 року вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі скасувати як такий, що через свою суворість за своїм видом і розміром є явно несправедливим. Постановити новий вирок, яким обвинуваченому ОСОБА_7 призначити міру покарання з врахуванням принципів справедливості та співмірності особі обвинуваченого, наслідкам вчинення злочину, достатності для виправлення обвинуваченого.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального діяння, дані щодо його особи обвинуваченого, а саме його негативну характеристику, невиконання покарання за попереднім вироком за ч. 1 ст. 190 КК, та дійшов до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому діянні повністю і беззаперечно визнав, щиро розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати. Дійсно з незалежних від нього причин (враховуючи постійні обстріли військами рф м. Запоріжжя тощо) повністю не відбув покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя у вигляді 200 годин громадських робіт.

Зазначає, що докази негативної характеристики ОСОБА_7 відсутні. Навпаки, командуванням військової частини НОМЕР_1 надано згоду щодо проходження військової служби солдатом на вакантній посаді гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 " Сухопутних військ Збройних Сил України, шпк "солдат", ВОС 103061А, тарифний розряд 5, штат 57/145-01 та заявлено про можливість прийняття позитивного рішення щодо звільнення солдата ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності для подальшого проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 і захисту України від збройної агресії рф, що свідчить про позитивну оцінку особи військовослужбовця ОСОБА_7 та визнання його готовності захищати Україну.

Захисник вказує, що судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений повністю відшкодував завдану потерпілому шкоду, ТОВ "Нова пошта" ніяких претензій до нього немає, що свідчить про його добровільне рішення і усвідомлення ним своєї вини, усунення шкідливих наслідків злочинного діяння.

???Щодо міри покарання зазначає, що сторона обвинувачення пропонувала суду застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 міру покарання у вигляді двох років тримання у дисциплінарному батальйоні. Тому вважає, що ОСОБА_7 не є особливо суспільно-небезпечною особою, яка потребує ізоляції від суспільства і застосування до нього покарання у виді позбавлення волі.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків, шляхом приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2023 року, у виді 200 годин громадських робіт, що згідно вимог п.п. г) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 25 (двадцяти п`яти) дням позбавлення волі, та остаточно визначено покарання у виді п`яти років двадцяти п`яти днів позбавлення волі.

Строк відбуття покарання вирішено обчислювати з 06 вересня 2024 року, залишено до набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 в рахунок призначеного цим вироком суду покарання строк його попереднього ув`язнення з 06 вересня 2024 року по день набрання вироком суду законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судово-товарознавчої та судової трасологічної експертизи у розмірі 1970 грн. (одна тисяча дев`ятсот сімдесят) грн. 44 коп.

ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він відповідно до витягу із № 54 від 13 березня 2022 року, призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 "13" березня 2022 - на посаду гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу З стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .

28 липня 2022 року наказом командира військовій частині НОМЕР_2 по особовому складу № НОМЕР_3 солдат ОСОБА_7 був увільнений з займаної посади та виведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

20 жовтня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині №212-СТ, призупинено військову службу, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.

Будучи військовослужбовцем Збройних сил України солдат ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-1Х, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який продовжено до 09 листопада 2024 року.

Проте, солдат ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_7 , будучи обізнаний про введений воєнний стан на території України, 27 вересня 2024 року, о 12 годині 28 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, проспект Героїв, буд. 3, побачив відчинені двері та зайшов до приміщення, яке на підставі договору оренди нежитлового приміщення використовується ТОВ «Нова Пошта», де на стелажі побачив термінал TCS7, Premwwan, nfc, 5.0, 4 GBram, 32 GBflash, 2dse4710, frontfacingcamera, rearfacingcamera, 3,5mmaudiogack, manbattery, android 8 "0"(tc57ho-1 pazu4p-aб), в цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи повторно з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи у приміщенні, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, проспект Героїв, буд. 3, 27 вересня 2024 року о 12 годині 32 хвилин взяв термінал TC57, Premwwan, nfc, 5.0, 4 GBram, 32 GBflash, 2dse4710, frontfacingcamera, rearfacingcamera, 3,5mmaudiogack, 4150 manbattery, android 8 "O" (tc57ho-1pazu4p-aб), після чого залишив зазначене приміщення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток на загальну суму 44499 гривень 74 копійки.

Дії ОСОБА_7 у цій частині кваліфіковані у вироку за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що викладені доводи не є підставою для зміни вироку суду; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України та доведеність його вини в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, що стосуються суворості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 65 КК передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який раніше був судимий, при цьому вчинив інкримінований йому злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2023 року, яким був засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Одночасно судом було правильно застосовано принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду, яке підлягає переведенню в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України; відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, та наявність обставини, що його пом`якшує, - визнання вини та щирого каяття.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає покарання, призначене обвинуваченому судом першої інстанції відповідно до нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, таким, що відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а також особі винного, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для пом`якшення призначеного покарання, як на цьому наполягає захисник, колегія суддів не вбачає, оскільки таке рішення у даному випадку є можливим виключно із застосуванням положень ст. 69 КК України, при цьому щодо ОСОБА_7 не вбачається наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Що стосується призначення обвинуваченому покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на два роки, то за правилами ч. 1 ст. 62 КК України таким покаранням може бути замінене лише покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З огляду на викладене у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2024 рокущодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

__________________ ___________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4