Справа № 489/840/25
Провадження № 1-кс/489/509/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

20 березня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000144 від 05.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна,

встановив:

СВ ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом заволодіння ОСОБА_4 в період часу з 21.04.2022 до 03.01.2025 шахрайським шляхом та незаконними операціями з використанням електронно-обчислювальної техніки грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 130000 грн з банківського рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк».

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора про арешт вилучених 17.03.2025 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 телефону з сім-картою, банківської карти, з допомогою яких остання заволодівала грошовими коштами потерпілого, з метою забезпечення їхнього збереження як речових доказів, оскільки вони є необхідними для проведення слідчих дій.

Прокурор до суду не з`явився, зазначивши в клопотанні про його підтримання та проведення розгляду за його відсутності. Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі прокурора.

Володілець майна до суду не з`явився, про дату та час розгляду клопотання, з урахуванням скорочених, відповідно до ст. 172 КПК України, строків його розгляду та відсутністю відомих засобів зв`язку, повідомлявся оголошенням на сайті судової влади. Його неприбуття відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В ході розгляду клопотання на підставі досліджених доказів встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000144 від 05.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та що до його вчинення може бути причетна ОСОБА_6 .

У ході досудового розслідування 17.03.2025 під час проведення санкціонованого обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 були вилучені телефон «Iphone» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , із сім-карткою № НОМЕР_4 та банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , які мають значення речових доказів по вказаному кримінальному провадженню, оскільки були вилучені в ході обшуку за місцем проживання особи, щодо якої наявні відомості про вчинення протиправної діяльності з використанням вказаного мобільного телефону та банківської картки, в яких можуть міститися відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, та визнані речовими доказами постановою слідчого від 17.03.2025, а також є необхідним для розслідування та закінчення даного провадження, тому з метою забезпечення його збереження необхідно накласти на нього арешт.

При цьому, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника/володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження. Натомість слідчий суддя на вказаній стадії розслідування не вправі надавати оцінку вказаним доказам з точки зору їх належності і допустимості для встановлення обставин кримінального провадження, яка має бути надана судом під час розгляду кримінального провадження, а лише зобов`язаний з`ясувати, що вилучене майно відповідає критеріям щодо речових доказів та потребує збереження для розслідування кримінального провадження накладенням на нього арешту, тобто шляхом вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на необхідність задоволення клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

У кримінальному провадженні № 0000144 від 05.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, накласти арешт на вилучене 17.03.2025 в ході обшуку по АДРЕСА_1 у ОСОБА_6 майно, а саме:

- телефон марки «Iphone» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , із сім-карткою № НОМЕР_4 ;

- банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 ,

шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, до скасування його арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала в частині арешту майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1