Провадження № 1-кп/204/640/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітніх потерпілих ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003470 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2024, за обвинуваченням: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від Центральної окружної прокуратури міста Дніпра надійшов вказаний обвинувальний акт.

Кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Під час підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Прокурор вважає, що справа може бути призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник потерпілого ОСОБА_7 , законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , неповнолітні потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 думку прокурора підтримали.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_9 просили суд призначити справу до судового розгляду.

У дане судове засідання не з`явилася законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , через канцелярію суду захисником ОСОБА_7 подано клопотання про проведення підготовчого судового за її відсутності.

Суд заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дійшов висновку, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України, справа підсудна Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська, підстав щодо її закриття, зупинення розгляду чи направлення прокурору для проведення досудового провадження суд не вбачає.

Під час порушення кримінального провадження і досудового слідства не було допущено порушень КПК України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Враховуючи принцип гласності та відкритості кримінального судочинства, судове засідання слід проводити відкрито, обмеження щодо відкритості, передбачених ч. 2 ст. 27 КПК України відсутні.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У даному судовому засіданні захисником ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_11 , подано клопотання про скасування арешту у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування автомобілем «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_11 на праві власності. В обґрунтування клопотання зазначено, що 09 жовтня 2024 року ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_12 у справі № 932/9146/24 (провадження 1-кс/932/3335/24), було задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0003470. Заборонено відчуження, розпорядження та користування автомобілем «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_11 .

На цей день кримінальне провадження перебуває на розгляді суду, сторона обвинувачення здійснила всі дії з арештованим автомобілем, які вона вважала за необхідне для досягнення мети досудового розслідування і скерування обвинувальний акту до суду. Перебування автомобіля на майданчику зберігання на відкритому просторі, з урахуванням погодних умов і пошкоджень автомобіля, призведе до його швидкого зіпсування, а власник майна має змогу забезпечити гаражне зберігання вказаного автомобіля, що більше сприятиме забезпеченню збереження речового доказу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 клопотання захисника підтримав, просив його задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання захисника заперечувала, оскільки на стадії підготовчого судового розгляду дане клопотання є передчасним.

Представник потерпілого ОСОБА_7 , у даному судовому засіданні, думку прокурора підтримав, проти задоволення клопотання заперечував, звертав увагу суду, що автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності. Також зазначив, що на даний час питання відшкодування шкоди не вирішено.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 у суовому засіданні думку прокурора підтримала.

У судовому засіданні неповнолітні потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 думку прокурора та представників підтримали.

Заслухавши клопотання захисника, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 (Порядок) визначено, що речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 20 Порядку, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Згідно з ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та допускається з метою збереження речових доказів.

У судовому засіданні встановлено, що власником транспортного засобу «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_11 .

Відповідно до ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2024, на автомобіль «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладено арешт шляхом заборони на відчуженні, розпорядження та користування, оскільки автомобіль «ЗАЗ» є речовим доказом по кримінальному провадженню, задля його збереження для цілей кримінального провадження, у тому числі, з метою проведення експертного дослідження на предмет його технічного стану.

Станом на час розгляду клопотання захисника про скасування арешту автомобіля судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, порядок дослідження доказів не визначено, станом на день розгляду клопотання докази у кримінальному провадженні не досліджені.

Будь-яких доказів на підтвердження порушення Порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, або неналежного зберігання вказаного автомобіля «ЗАЗ» на спеціалізованому майданчику зберігання транспортних засобів, суду не надано. Крім цього, жодних доказів щодо наявності у власника майна спеціально відведеного місця для зберігання такого речового доказу, як автомобіль, в умовах гарантування забезпечення його схоронності та відсутності доступу сторонніх осіб, суду не надано.

Згідно ст. 7 КПК України, основними засадами кримінального провадження є, в тому числі, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Згідно ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Таким чином, ураховуючи, що в разі задоволення поданого клопотання існує ризик втрати речового доказу - «ЗАЗ», доказів порушення прав та інтересів власника майна застосуванням арешту майна автомобіля, суду не надано, а заявником не доведено, що в подальшому у застосуванні таких заходів відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 КПК України прямо не передбачено апеляційне оскарження ухвали про скасування арешту майна, однак передбачено право апеляційного оскарження ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову в ньому.

Конституційний Суд України у справі про апеляційне оскарження ухвал судувизнав, що, виходячи із засад і завдань судочинства, можливість оскарження всіх видів рішень, що стосуються одного питання, імпліцитно міститься у відповідному положенні закону, навіть якщо не всі з них поіменовані у відповідному положенні закону.

Арешт майна є триваючим втручанням, тому навіть правильне рішення про арешт майна може з часом втратити свою обґрунтованість в результаті зміни обставин, які правомірність такого арешту обґрунтовували, або виявлення чи виникнення нових обставин. Це може потребувати зміни в режимі арешту майна і навіть його скасування. Ці рішення є не менш, якщо не більш важливими в контексті дотримання права на мирне володіння майном, оскільки з часом втручання з боку держави вимагає все більш переконливих аргументів. Таким чином, якщо визнати рівнозначність як первісного, так і наступного рішення в контексті права на володіння майном, це свідчить про те, що сторонам має бути доступним апеляційне оскарження рішень, які стосуються арешту майна.

Оскільки ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, положення пункту 9 частини 1 статті 309 у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 98, 100, 174,314-317,392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити кримінальне провадження № 0003470 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2024, за обвинуваченням: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за адресою: м. Дніпро, пр. Лесі Українки, 77б на 10 лютого 2025 о 10:40.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

До судового засідання викликати учасників кримінального провадження.

Згідно статті 317 КПК України, роз`яснити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 , поданого в інтересах власника майна ОСОБА_11 про скасування арешту майна - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала в частині відмови у скасуванні арешту майна може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1