Справа №705/2745/24
1-кп/705/585/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2025 Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поташ, Маньківського району, Черкаської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 04.12.2024 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 10.04.2024 близько 21 години 00 хвилин в м. Умань Черкаської області, перебуваючи по вулиці Костельній, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, який в подальшому продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України № 2119-IX від 15.03.2022, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України № 2212-IX від 21.04.2022, Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022, Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженим Законом України № 2500-IX від 15.08.2022, Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затверджений Законом України № 2738-IX від 16.11.2022, Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023, а також Указом Президента України №254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023, Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, затвердженим Законом України № 3275-IX від 27.07.2023, Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023, Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, затвердженим Законом України № 3564-IX від 06.02.2024, з метою відкритого викрадення чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшов до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилася на тротуарі вказаної вище вулиці, а саме поряд із житловим багатоквартирним будинком № 10, після чого, шляхом ривка, відкрито повторно викрав з лівої руки останньої мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A12» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому знаходились дві сім-картки мобільних операторів, а саме «Київстар» номер НОМЕР_3 та «лайфселл» номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 на праві приватної власності та вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1934/24 від 12.04.2024 становить 4362 гривні 40 копійок, після чого з викраденим телефоном з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним обставинам вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що 10 квітня 2024 року в темну пору доби на вулиці Костельній в місті Умані побачив потерпілу, яка в руках тримала мобільний телефон. Він підійшов до потерпілої, ривком вихопив з її рук вказаний телефон та втік з місця події та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Розуміє тяжкість вчиненого, кається та просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють та не оспорюють зміст обставин вчинених кримінальних правопорушень, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 його вина у вчиненні кримінального правопорушення, повністю підтверджується доказами, добутими на досудовому розслідуванні та перевіреними в суді у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, що перевірені та оцінені судом у відповідності до вимог КПК України, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має вік 26 років, осудний, не одружений, не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, був засуджений Уманським міськрайонним судом Черкаської області 04.12.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, враховуючи дані про особу обвинуваченого, виходячи з принципів та засад призначення покарання, суд вважає за доцільне у вказаному випадку призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років, що є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На думку суду інші види покарання не будуть мати впливу на виправлення ОСОБА_4 і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання. Призначення такого покарання є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

При призначенні покарання суд враховує, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.12.2024 ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

У п. 23 постанови Пленуму № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» Верховний Суд України роз`яснив, що у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК (2341-14) остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України ОСОБА_4 вчинив 10.04.2024, тобто до постановлення відносно нього вироку від 04.12.2024, за яким йому було застосоване звільнення від покарання з випробуванням, а цим вироком обвинуваченому призначається покарання, яке він має відбувати реально, то суд не застосовує положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку та вказані вироки слід виконувати самостійно.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з моменту його затримання, а саме з 11.04.2024, строк дії якого під час розгляду даного кримінального провадження продовжувався.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення та обраний судом вид покарання, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити без зміни обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання, а саме з 11.04.2024 до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи у розмірі 260 гривень 00 копійок (висновок експерта № 1934/24 від 12.04.2024), які підлягають стягненню з обвинуваченого за правилами ст.124 КПК України, оскільки вони витрачені на доведення його вини.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-370, 373, 374, 393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту набрання виром законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного ОСОБА_4 покарання зарахувати строк тримання під вартою з 11.04.2024 до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.12.2024 відносно ОСОБА_4 виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_5 ) на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 260 гривень 00 копійок.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A12» та дві сім-карти мобільних операторів «Київстар» НОМЕР_3 та «лайфселл» НОМЕР_4 повернути ОСОБА_6 ;

- шорти чорного кольору повернути ОСОБА_4 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1