УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2025 року

м. Київ

справа № 712/4254/22

провадження № 51-855ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ? ОСОБА_5 на та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 4 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 4 серпня 2023 рокуОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат.

Черкаський апеляційний суд ухвалою від 4 грудня 2024 року вирок місцевого суду залишив без змін.

За обставин, детально викладених у вироку місцевого суду, ОСОБА_4 30 березня 2022 року близько 23:00, маючи умисел, направлений вчинення шахрайських дій, прийшов в приміщення кімнати АДРЕСА_2 , де мешкала наглядно знайома йому ОСОБА_6 , та під приводом встановлення оновленого прогресивного програмного забезпечення та можливістю тимчасово покористуватись, попросив останню дати йому на короткий проміжок часу належний останній ноутбук. При цьому ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_6 , що неодмінно поверне даний ноутбук наступного ранку 31 березня 2022 року, заздалегідь маючи на меті не повертати вказане майно власниці, а звернути його на власну користь. Після того як ОСОБА_6 повірила обіцянкам ОСОБА_4 , останній умисно, з корисливих спонукань, повторно, шляхом обману і зловживання довірою заволодів ноутбуком «Asus Laptop М515 UA-BQ387 (90NBOU11- МО5340) State Grey», вартість якого, у відповідності до висновків судово-товарознавчої експертизи за № СЕ-19/124-22/4992-ТВ від 30 травня 2022 року, становить 15 547,91 грн, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вищевказану суму і яким розпорядився на власний розсуд.

Також ОСОБА_4 умисно, з корисливих спонукань, повторно, таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24 лютого 2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому продовжений Указом Президента України за № 133/2022 від 14 березня до 25 квітня 2022 року включно та Указом Президента України за № 341/2022 від 17 травня до 23 вересня 2022 року включно, а саме: 2 травня 2022 року близько 18:30 прийшов до квартири АДРЕСА_3 та, відчинивши вхідні двері, проник у приміщення вказаного житла, звідкіля умисно, з корисливих спонукань, таємно викрав: телевізор «Samsung model PS42A450P2XUA Serial № Z5HC3STQ6000345J version BS01» із пультом керування та електричним дротом живлення, вартість якого, у відповідності до висновків судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-22/4993-ТВ від 27 травня 2022 року, становить 3 733,33 грн; роутер «ТР-Link Archer С50 АС1200 Dual Band» вартість якого, у відповідності до висновків вказаного експертного дослідження, становить 790 грн; цифровий тюнер «DVB Т-2 megogo led» вартість якого, згідно вказаної експертизи, складає 366,67 грн. Таким чином ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно на загальну суму 4 890 грн, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди та разом із вище переліченим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі захисник засудженого посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Так, захисник зазначає, що апеляційний суд безпідставно відмовив у клопотанні сторони захисту щодо допиту свідка ОСОБА_8 , який міг підтвердити непричетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та факт затримання останнього не біля будинку, а саме в квартирі вказаного свідка. Крім того, захисник посилається на те, що засуджений посилався на свідка ОСОБА_8 під час дачі пояснень у місцевому суді та апеляційній скарзі. Касатор, вказуючи на постанову старшого слідчого ОСОБА_9 від 31 липня 2024 року, якою закрито кримінальне провадження № 0000044 від 31 жовтня 2023 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК), у зв`язку із встановленням відсутності в діянні працівників поліції складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК, акцентує на тому, що не було допитаноОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

Винуватість засудженого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 190 КК у касаційній скарзі не оспорюється.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПКсуд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального закону, а вирішуючи питання щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судових рішень, виходить із установлених фактичних обставин, викладених у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій.

Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, як про це ставить питання в касаційній скарзі захисник.

З урахуванням приписів статей 433 та 438 КПК Суд позбавлений можливості констатувати обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі адвокатом не оспорюються та не заперечуються.

Зі змісту скарги вбачається, що зазначені захисником доводи були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який погодився з рішенням місцевого суду щодо доведеності винуватості засудженого та юридичною кваліфікацією його дій за ч. 4 ст. 185 КК.

Мотивуючи свою скаргу, захисник оспорює невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту досудового і судового слідства та правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлено судове рішення.

Надаючи власну оцінку доказам, касатор по суті заперечує достовірність окремих із них та правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, тоді як їх перевірка в силу ст. 433 КПК до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесена.

За статтею 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У свою чергу, положеннями ст. 94 КПК передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів згідно зі ст. 94 КПК є виключною компетенцією суду, який постановив вирок.

Апеляційний розгляд згідно з ч. 1 ст. 405 КПКздійснюється за правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 КПК.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності та обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряються в апеляційному порядку. Вона повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною, обґрунтованою і вмотивованою.

За статтею 419 КПК в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційних скаргах та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, та з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч. 2 цієї статті при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Вказаних вимог закону суд апеляційної інстанції під час перегляду вироку суду першої інстанції дотримався.

Разом із тим, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, які було досліджено і перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу та яким надана правильна юридична оцінка.

Зокрема, висновкущодо винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, суд першої інстанції дійшов на підставі аналізу показань самого засудженого, хоча він свою вину не визнав і виклав свою версію подій, та показань потерпілої, свідків, які суд в межах свої повноважень визнав достовірними, даних протоколів слідчих дій, у тому числі й висновків експертиз, та інших письмових доказів наведених у вироку, які узгоджуються між собою.

Вказані в судовому рішенні докази в їх сукупності безперечно доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненому злочині й об`єктивних підстав недовіряти їм немає.

Крім того, майже аналогічні за змістом з касаційною скаргою доводи захисника переглядались в апеляційному порядку. Як убачається з рішення апеляційного суду, колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги, надала на кожний із них мотивовану відповідь, навела докладні мотиви прийнятого рішення і в ухвалі зазначила підстави, з яких визнала їх необґрунтованими.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог ст. 23 КПК на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, сторона захисту в судах першої та апеляційної інстанцій наполягала на допущеній місцевим судом неповноті судового розгляду, що виразилось у невжитті заходів для перевірки в установлений законом спосіб фактів побиття ОСОБА_4 при затриманні та подальшій фальсифікації вилучення у нього речового доказу - ключа від квартири потерпілої ОСОБА_7 .

Таку версію сторони захисту було ретельно перевірено апеляційним судом і вказану неповноту було усунуто апеляційним судом, який ухвалою від 25 жовтня 2023 року зобов`язав внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ? ЄРДР) по факту застосування під час затримання ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000753, недозволених методів слідства.

31 жовтня 2023 року на виконання вище вказаної ухвали, внесено відомості до ЄРДР за № 0000044 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК.

Відповідно до оскаржуваної ухвали апеляційного суду постановою старшого слідчого ОСОБА_9 від 31 липня 2024 року закрито кримінальне провадження № 0000044 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв`язку із встановленням відсутності в діянні працівників поліції складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК.

Вказана постанова, після оскарження ОСОБА_4 , була залишена без змін ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2024 року та ухвалою Черкаського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року.

Доводи захисника щодо свідка ОСОБА_8 вважає необґрунтованими, оскільки як вірно зазначив апеляційний суд сторона захисту в місцевому суді не заявляла клопотання про допит вказаного свідка і тому колегія суддів позбавлена можливості його допитати під час апеляційного розгляду, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак, в касаційній скарзі захисник вказує, що на свідка ОСОБА_8 засуджений посилався в місцевому суді, отже про його існування було відомо стороні захисту, але з клопотанням про його допит вона не зверталась і тому у суду були відсутні підстави для його допиту.

Також касаційна скарга не містить жодних застережень щодо клопотання сторони захисту про допит ОСОБА_8 в місцевому суді.

Крім того, посилання захисника на те, що вищевказаний свідок міг підтвердити факт затримання останнього не біля будинку, а саме в квартирі вказаного свідка, є безпідставними і в будь-якому випадку спростовуються з матеріалами провадження.

Так відповідно до протоколу затримання від 2 травня 2022 року та відеозапису до нього, ОСОБА_4 затримано біля фронтальної частини жилого будинку АДРЕСА_4, що спростовує посилання сторони захисту про інше місце затримання.

При цьому, апеляційний суд взяв до уваги, що протокол про затримання ОСОБА_4 , який підписаний останнім та захисником ОСОБА_10 , та відеозапис цієї слідчої дії не містять заперечень щодо місця затримання ОСОБА_4 , про яке зазначено слідчим в протоколі.

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд мотивовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

З приводу посилань захисника на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду, варто зауважити, що обставини у вищевказаних справах не є релевантними обставинам даного кримінального провадження.

Ухвала апеляційного суду відповідає статтям 370, 419 КПК.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення, у касаційній скарзі адвоката не наведено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 адвоката ? ОСОБА_5 на та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 4 грудня 2024 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3