ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000028 від 02 лютого 2025 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Бровари Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263-1, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2025 року задоволено клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором, та відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 01 квітня 2025 року в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

Провадження №11-сс/822/34/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8 Категорія: ст. 422 КПК України Доповідач: ОСОБА_9

На таке судове рішення захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді постановлена із порушенням норм процесуального права, без з`ясування всіх обставин, що мають значення при прийнятті рішення, а висновки слідчого судді не відповідають обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що в слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, не обґрунтував чому інші, менш тяжкі запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 на волі.

Вказує, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 є неповнолітнім, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності раніше не притягався, щиро розкаюється, навчається, проживає з батьками та має міцні соціальні зв`язки.

Таким чином, вважає, що застосований до ОСОБА_7 найсуворіший вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою є безпідставним.

До початку апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_7 клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі не подавав, а тому апеляційний розгляд проведено за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора про відсутність підстав для скасування судового рішення, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно матеріалів клопотання про обрання запобіжного заходу встановлено, що 02 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 внесено відомості про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263-1, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України.

02 лютого 2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

03 лютого 2025 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263-1, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України.

З повідомлення про підозру вбачається, що у невстановлений час у громадянина України ОСОБА_7 , якому достовірно відомо про збройний напад Російської Федерації на Україну, з метою вчинення кримінального правопорушення проти громадської безпеки, виник злочинний умисел, направлений на здійснення терористичного акту, шляхом вчинення вибуху.

Так, неповнолітній ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 , з метою реалізації вищевказаного злочинного умислу, використовуючи месенджер «Telegram», вступили у контакт з невстановленим представником спецслужб країни агресора, який використовує акаунт у вказаному месенджері, позначений як « ОСОБА_11 ». Від вказаного користувача неповнолітній ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 отримали чіткі інструкції щодо способу виготовлення саморобного вибухового пристрою та місця, де його потрібно розмістити на території Чернівецької області для вчинення вибуху вказаного саморобного вибухового пристрою, що мало створити небезпеку для життя та здоров`я людини.

Надалі, дотримуючись наданих представниками спецслужб рф інструкцій, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , у невстановлений час та в невстановленому місці, придбали необхідні матеріали та комплектуючі для виготовлення саморобного вибухового пристрою з метою подальшого здійснення терористичного акту.

У період часу з 01 січня 2025 по 01 лютого 2025 року, більш точний час не встановлено, неповнолітній ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , перебуваючи в гаражному приміщенні, за адресою: АДРЕСА_3 , з раніше придбаних матеріалів, виготовили саморобний вибуховий пристрій. Для заподіяння значної шкоди та настання тяжких наслідків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 наповнили вказаний саморобний вибуховий пристрій металевими шурупами та саморізами. Після виготовлення вибухового пристрою ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_7 помістили його до жовтого поліетиленового пакету з написом «Аврора».

Окрім того, на виконання наданих їм інструкцій, у період часу з 01 січня 2025 по 01 лютого 2025 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_7 виготовили засіб для стеження за вибуховим пристроєм, а саме - мобільний телефон «Infinix», з вставленою сім-картою оператора мобільного зв`язку «Lifecell», з ідентифікатором « НОМЕР_1 » та портативним зарядним пристроєм, для можливого тривалого використання даного мобільного телефону в режимі відеодзвінку. Вказаний засіб для стеження ОСОБА_10 та ОСОБА_7 помістили до картонної коробки з-під соку марки «Розумний вибір», для унеможливлення його візуальної ідентифікації.

Крім того, у невстановлений час у громадянина України ОСОБА_7 , якому достовірно відомо про збройний напад Російської Федерації на Україну, з метою вчинення кримінального правопорушення проти громадської безпеки, виник злочинний умисел направлений на здійснення терористичного акту, шляхом вчинення вибуху.

Так, неповнолітній ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 , з метою реалізації вищевказаного злочинного умислу, використовуючи месенджер «Telegram», вступили у контакт з невстановленим представником спецслужб країни агресора, який використовує акаунт у вказаному месенджері, позначений як « ОСОБА_11 ». Від вказаного користувача неповнолітній ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 отримали чіткі інструкції щодо способу виготовлення саморобного вибухового пристрою та місця, де його потрібно розмістити на території Чернівецької області, для вчинення вибуху вказаного саморобного вибухового пристрою, що мало створити небезпеку для життя та здоров`я людини.

Надалі, дотримуючись наданих представниками спецслужб рф інструкцій, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , у невстановлений час та в невстановленому місці, придбали необхідні матеріали та комплектуючі для виготовлення саморобного вибухового пристрою з метою подальшого здійснення терористичного акту.

У період часу з 01 січня 2025 по 01 лютого 2025 року, більш точний час не встановлено, неповнолітній ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , перебуваючи в гаражному приміщенні, за адресою: АДРЕСА_3 , з раніше придбаних матеріалів, виготовили саморобний вибуховий пристрій. Для заподіяння значної шкоди та настання тяжких наслідків, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 наповнили вказаний саморобний вибуховий пристрій металевими шурупами та саморізами. Після виготовлення вибухового пристрою ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_7 помістили його до жовтого поліетиленового пакету з написом «Аврора».

Окрім того, на виконання наданих їм інструкцій, у період часу з 01 січня 2025 по 01 лютого 2025 року, більш точний час не встановлено, неповнолітній ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 , виготовили засіб для стеження за вибуховим пристроєм, а саме - мобільний телефон «Infinix», з вставленою сім-картою оператора мобільного зв`язку «Lifecell», з ідентифікатором « НОМЕР_1 » та портативним зарядним пристроєм для можливого тривалого використання даного мобільного телефону в режимі відеодзвінку. Вказаний засіб для стеження ОСОБА_7 та ОСОБА_10 помістили до картонної коробки з-під соку марки «Розумний вибір», для унеможливлення його візуальної ідентифікації.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, неповнолітній ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , діючи за вказівкою невстановленого представника спецслужб країни агресора, реалізуючи свій злочинний умисел, на вчинення терористичного акту, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, у період часу з 01 січня 2025 по 01 лютого 2025 року, більш точний час не встановлено розмістили попередньо виготовлений саморобний вибуховий пристрій у будівлі, розташованій серед житлових будинків, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 . Крім того, вони розмістили на відстані приблизно 10 м від саморобного вибухового пристрою, попередньо виготовлений пристрій для стеження, для можливості візуального спостереження за встановленою вибухівкою.

Так, громадяни України ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_7 , виконали всі можливі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, проте терористичний акт не відбувся, з причин, які не залежали від їх волі, у зв`язку із викриттям і знешкодженням саморобного вибухового пристрою співробітниками Управління СБ України в Чернівецькій області.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 263-1, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України, підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, максимальна санкція за що встановлена у виді позбавлення волі строком до 12 років.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 , підтверджується повідомленнями (рапортами) працівників УСБУ в Чернівецькій області від 02.02.2025 рок (а.с. 12, 16), протоколом огляду місця події від 02.02.2025 року (а.с. 31-35), актами перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів №45,№47 від 02.0.2025 року (а.с. 36, а.с. 65), актом знищення вибухових матеріалів №19 від 02.02.2025 року (а.с. 37-39) протоколом обшуку гаражного приміщення від 02.02.2025 року (а.с. 52-61), протоколом обшуку житла ОСОБА_7 від 02.02.2025 року (а.с. 91-94). Слідчий суддя першої інстанції надав належну правову оцінку обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263-1, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею, відповідно до вимог ст. 177, 178, 193, 194 КПК України, повною мірою досліджено та враховано всі обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність зазначених ризиків та вважає, що суддею першої інстанції належним чином враховано всі обставини вчинення кримінального правопорушення, міру покарання у разі доведеності вини підозрюваного, наявність або відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також особу підозрюваного.

Таким чином, колегія суддів підтверджує законність і обґрунтованість висновків слідчого судді щодо існування ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , зокрема можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Доводи адвоката ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 є неповнолітнім, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності раніше не притягався, щиро розкаюється, навчається, проживає з батьками та має міцні соціальні зв`язки, суттєво не впливають на ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, яким слідчим суддею надано належну правову оцінку.

Апелянт у поданій апеляційній скарзі не наводить конкретних мотивів, які б спростовували висновки слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вищевказаних кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя, в оскаржуваній ухвалі детально мотивував ризики можливої неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги сторони захисту фактично зводяться до незгоди з наданою правовою оцінкою слідчим суддею ризикам неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та не містять будь-яких доводів, які б не були враховані слідчим суддею.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді суду першої інстанції.

Порушень норм КПК України, які б могли стати підставою для скасування, чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, ухвала є законною та обґрунтованою.

За таких обставин, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2025 року слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000028 від 02 лютого 2025 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», строком до 01 квітня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_9

Судді [підпис] ОСОБА_3

[підпис] ОСОБА_2