Справа №295/3547/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у підготовчому судовому засідання в залі суду в м. Житомирі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000324 від 25.01.2025 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кленовий м. Ровеньки Луганської області, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого та за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до арешту в АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 13.12.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу 17000 грн,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 24.02.2022 строком на 30 діб по всій території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, запроваджено воєнний стан, дія якого безперервно продовжувалась, зокрема Указом Президента України № 740/2024 від 28.10.2024, затвердженого Законом України № 4024-ІХ від 29.10.2024, дію правового режиму воєнного стану було продовжено строком на 90 діб, а саме до 08.02.2025.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2024 №294 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно додержуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Водночас, під час дії правового режиму воєнного стану, солдат ОСОБА_5 у порушення вимог вказаних вище нормативно-правових актів вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 23.01.2025 близько 22 год ОСОБА_5 перебував поблизу магазину «АТБ», що по проспекту Миру, 15 в м. Житомир, де познайомився з ОСОБА_4 та почав вживати з ним алкогольні напої.

Під час спільного вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_5 побачив у ОСОБА_4 банківську платіжну картку АТ «Приват Банк» № НОМЕР_2 рахунок НОМЕР_3 та пін-код від неї, коли останній знімав грошові кошти з банкомату.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на викрадення офіційного документу, а саме вищевказаної банківської картки, з корисливих мотивів, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 таємно для ОСОБА_4 , викрав банківську карту, та усвідомлюючи те, що банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів, залишив собі зазначену пластикову банківську картку АТ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 та яка згідно Закону України «Про інформацію», Закону України «Про платіжні послуги», ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про банки та банківську діяльність», і примітки до ст. 200 та ст. 358 КК України є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Викравши у вказаний спосіб зазначену платіжну картку, ОСОБА_5 не вчинив жодних дій щодо повернення власнику картки та покинув місце вчинення проступку.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у викраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

В подальшому, в цей день, час та місці у ОСОБА_5 , виник умисел на несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж маршрутизації для подальшого викрадення з банківського рахунку грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 використовуючи належний йому мобільний телефон «Samsung SM-G981B» з сім картою абонента ПрАТ «Life» з номером НОМЕР_4 , на який встановив мобільний додаток «Приват24», який діє на підставі банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011, авторські права на який належать АТ КБ «ПриватБанк», діючи з корисливих мотивів, без згоди користувача, з метою авторизації в обліковому записі Інтернет-банкінгу «Приват24», користувачем якого є потерпілий ОСОБА_4 , маючи при собі викрадену пластикову банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 рахунок НОМЕР_3 , 23.01.2025 о 22 год 31 хв здійснив заміну ідентифікаційних даних, використовуючи данні банківської картки, з метою входу до облікового запису «Приват24», та змінив пароль входу в додаток.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_5 спотворив інформацію про належного користувача облікового запису, що призвело до спотворення процесу обробки інформації та до порушення встановленого порядку її маршрутизації. Крім того, ОСОБА_5 не маючи законного доступу до мобільного додатку «Приват24», з метою подальшого дистанційного керування отримав доступ до банківського рахунку потерпілого ОСОБА_4 , всіх послуг, які пропонує Інтернет-банкінг «Приват24» та змогу використовувати їх на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України.

В подальшому, в цей же день, час, у точно не встановленому досудовим розслідуванням місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів із банківської картки АТ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , рахунок НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , маючи у користуванні раніше викрадену банківську картку ОСОБА_4 , в період з 22:11 по 22:17 23.01.2025 здійснив три транзакції зі зняття готівки у банкоматі за адресою: м. Житомир, проспект Миру, 15 та 21 на загальну суму 15 000 грн, а також одну транзакцію зі зняття готівки в банкоматі за адресою: м. Житомир, проспект Миру, 21 на суму 1000 грн.

У подальшому, ОСОБА_5 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на крадіжку грошових коштів з банківської картки ОСОБА_4 , шляхом несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, ОСОБА_5 отримавши доступ до WЕВ-банкінгу «Приват24» потерпілого ОСОБА_4 , використовуючи власний мобільний телефон «Samsung SM-G981B», з метою отримання готівки, здійснив переказ грошових коштів на банківський рахунок «А-Банк» № НОМЕР_5 , що імітована на ім`я ОСОБА_7 , який не був обізнаний в злочинних намірах ОСОБА_5 , через мобільний додаток «Приват24» з картки потерпілого ОСОБА_4 № НОМЕР_2 рахунок НОМЕР_3 у загальній сумі 10 000 гривень однією транзакцією.

Крім того, ОСОБА_5 за допомогою додатку «Приват 24» з банківської картки потерпілого ОСОБА_4 № НОМЕР_2 , рахунок НОМЕР_3 в період часу з 22 год 41 хв 23.01.2025 по 01 год 06 хв 24.01.2025 здійснив операції по перерахунку грошових коштів на загальну суму 85596 грн, а саме:

здійснив три операції по перерахунку грошових коштів сумами 15000 грн, 1500 грн, 10000 грн на банківську карту АТ «А-банк» № НОМЕР_6 , що імітована на ім`я ОСОБА_8 ;

здійснив одну операцію по перерахунку грошових коштів сумою 15000 грн на банківську карту АТ «Універсалбанк» № НОМЕР_7 , яка видана та імітована на ім`я ОСОБА_7 ;

здійснив одну операцію по перерахунку грошових коштів сумою 15000 грн на банківську карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_8 , яка видана та імітована на ім`я ОСОБА_9 ;

здійснив одну операцію по перерахунку грошових коштів сумами 10000 грн, 15000 грн на банківську карту № НОМЕР_9 Альянсбанк, яка видана та імітована на ім`я ОСОБА_10 ;

здійснив одну операцію по перерахунку грошових коштів сумою 200 грн на банківську карту АТ «А банк» № НОМЕР_10 , яка видана та імітована на ім`я ОСОБА_11 ;

здійснив одну операцію по перерахунку грошових коштів сумою 1946 грн, на банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_11 , яка видана та імітована на ім`я ОСОБА_12 ;

здійснив одну операцію по перерахунку грошових коштів сумою 1950 грн, на банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_12 , яка видана та імітована на ім`я ОСОБА_13 ;

Таким чином, ОСОБА_5 , спричинив ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 111596 гривень та таємно викрав чуже майно (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений надав показання, що дійсно вчинив дані кримінальні правопорушення в час, місці та за обставин, зазначених у обвинуваченні, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Щиро розкаявся. Неодноразово просив вибачення у потерпілого. Свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю. Також надав показання, що дійсно викрав офіційний документ з корисливих мотивів, втрутився в роботу інформаційних (автоматизованих) систем та повторно і таємно викрав чуже майно, в умовах воєнного стану, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 111596 гривень. До того ж, не заперечував щодо задоволення позовної заяви ОСОБА_4 до нього про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння указаних кримінальних правопорушень. Просив суворо не карати. Бажає продовжувати проходити військовцу службу в ЗСУ. Також не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень доведеною та кваліфікує його умисні дії:

за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів;

за ч. 1 ст. 361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем;

за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 раніше судимий, неодружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, щиро розкаюється, просив вибачення у потерпілого, який не наполягав на суворому покаранню обвинуваченого, має намір відшкодувати завдану шкоду останньому, виявив бажання продовжити проходити військову службу в ЗСУ, у зв`язку з чим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає останньому міру покарання в межах санкції статей, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

При цьому, призначаючи основне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, суд у відповідність до ч. 1 ст. 70 КК України, вважає що покарання слід призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину слід задовольнити частково, оскільки 90 грн із заявленої суми ОСОБА_4 отримав, що підтверджується розпискою останнього. Тому слід стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдану шкоду у розмірі 111506 грн.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешт накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.01.2025 відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України на майно ОСОБА_5 слід залишити в силі з метою забезпечення відшкодування ОСОБА_4 цивільного позову в сумі 111506 грн.

Питання щодо речових доказів суд вирішує, відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_5 , слід звільнити останнього з-під варти у залі суду.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 1 року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 361 КК України - у виді 2 років обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк - 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Нагляд за ОСОБА_5 , звільненого від відбування покарання з випробуванням, здійснювати у відповідності до положень ч. 4 ст. 76 КК України.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти у залі суду.

Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 13.12.2024, яким ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України призначено покарання у виді штрафу 17000 грн виконувати самостійно.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдану шкоду у розмірі 111506 (сто одинадцять тисяч п`ятсот шість) грн.

Арешт накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.01.2025 на мобільний телефон «Xiomi Redmi» IMEI НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , з сім карткою «Водафон» та «Лайф», банківську картку АТ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 70 гривень, а також речі , які ОСОБА_5 придбав за викрадені грошові кошти: мобільний телефон «Моторола Е14 2/64», лампа настільна « USB 86597 », usb кабель Косо, машинка для стрижки «Hair Clipper SP4627» аудіо колонка «Hopestar», мобільний телефон «Tecno BG6m», зарядний пристрій «HAma», аудіо колонка «YF-608», зарядний пристрій «Golf», безпроводні навушники, без маркування, які належать ОСОБА_5 слід залишити в силі з метою забезпечення виконання цивільного позову ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1