ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/803/2312/24 Справа № 194/925/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у місті Дніпро змінену апеляційну скаргу прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , поданих на вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09 травня 2024 року щодо ОСОБА_9 за ч.4 ст.185 КК України, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, немаючого місце реєстрації, та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_9 визначений з моменту його фактичного затримання.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України, -

встановила:

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_9 , достовірно знаючи що на території України з 05:30 год. 24.02.2022 року введений воєнний стан, 22.03.2023 року приблизно о 14-00 год. знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», який розташований по вул. Харківська, 5 в м. Тернівка, Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме зарядного пристрою Power Bank 10 000 mAh, «Remax RPP-96», після чого діючи по раптово виниклому злочинному умислу, з метою доведення своєї злочинної дії спрямованої на таємне викрадення чужого майна до кінця, знаходячись в приміщенні магазину ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», який розташований по вул. Харківська, 5 в м. Тернівка, Дніпропетровської області, впевнившись в тому, за його злочинними діями ніхто не спостерігає, умисно шляхом вільного доступу, таємно, повторно, в умовах воєнного стану зі стелажу, який розташований у торгівельному залі ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», викрав чуже майно, а саме: зарядного пристрою Power Bank 10 000 mAh, «Remax RPP-96» в кількості однієї штуки, вартістю 590,67 грн., який поклав під куртку, яку тримав в руках, після чого, через каси магазину ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», усвідомлюючи протиправність своїх дій, не розрахувавшись за товар, направився в сторону виходу. З викраденим майном ОСОБА_9 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на свій розсуд.

Не оспорюючи обставин вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку суду, а також кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України у зміненій апеляційній скарзі прокурор просить вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09 травня 2024 року скасувати, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що вартість викраденого майна 22 березня 2023 року не перевищує 2 неоподаткованих мінімуми доходів громадян, а тому з урахуванням положень ч.1 ст.5 КК України, ст.51 КУпАП із унесеними змінами ОСОБА_9 не підлягає кримінальній відповідальності за вказане діяння.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив, вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09 травня 2024 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, змінити. Виключити з мотивувальної частини вироку рецидив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання. Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням. Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Свої вимоги захисник ОСОБА_7 мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, оскільки призначене покарання за своїм розміром є суворим. Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, дії ОСОБА_9 були кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадання чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Апелянт також зазначає, що всупереч положенням ч.4 ст.67 КК України, судом при призначенні покарання було враховано в якості обставини, що обтяжує покарання, рецидив злочину, який передбачений ч.4 ст.185 КК України, як кваліфікуюча ознака. Але, зазначену обставину не зазначено в обвинувальному акті.

Під час апеляційного розгляду:

-прокурор ОСОБА_6 підтримала змінену апеляційну скаргу прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 у повному обсязі викладених доводів.

-захисник ОСОБА_10 не заперечував проти задоволення змінених апеляційних вимог прокурора та підтримав в повному обсязі клопотання та просиив вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09 травня 2024 року скасувати, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи зміненої апеляційної скарги і клопотання, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій останнього за ч.4 ст.185 КК України в зміненій апеляційній скарзі прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 та в клопотанні захисника ОСОБА_7 не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Перевіряючи доводи зміненої апеляційної скарги прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 та клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, колегія суддів бере до уваги правові висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що містяться в постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), згідно яких, Закон №3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 01 січня 2023 року становить 2684 гривні, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян складає 1342 гривні 67 копійок на 2023 рік, а два неоподаткованих мінімумів (ч.2 ст. 51 КУпАП) становить 2379 гривень.

Таким чином, з 09 серпня 2024 року кримінальна відповідальність за скоєння крадіжки, вчинена у 2023 році, настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, встановлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 гривні.

Згідно зі сформульованим обвинуваченням ОСОБА_9 визнано винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_9 22 березня 2023 року приблизно о 14:00 год. з торгівельного залу ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», викрав чуже майно,а саме зарядний пристій Power Bank 10 000 mAh, «Remax RPP-96», вартість якого складає 590 гривень 67 копійок

З урахуванням положень ст. 5 КК України, а також тієї обставини, що вартість викраденого ОСОБА_9 майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в 2023 році, тобто є меншим за розміром, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положення Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, тому його дії на даний час не утворюють кримінально-караного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку із декриміналізацією діяння.

За приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ законодавець змінив розміри шкоди для визначення діянь, при вчиненні яких настає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки чужого майна, колегія суддів вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що змінену апеляційну скаргу прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 та клопотання захисника ОСОБА_7 підлягають задоволенню, а вирок скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Змінену апеляційну скаргу прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 та клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити у повному обсязі.

Вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09 травня 2024 року, яким ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, з підстави втрати чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, але, може бути оскаржена учасниками кримінального провадження безпосередньо до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3