У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/703/25

провадження № 1-кс/0285/225/25

06 лютого 2025 року м. Звягель

Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Центрального регіону окружної прокуратури ОСОБА_2 , про арешт тимчасово вилученогомайна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 04.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, у якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 03.02.2025 у період часу з 16 год. 34 хв. по 17 год. 12 хв. в ході огляду місця події поблизу буд №31 по вулиці Романа Шухевича, в місті Звягель Житомирської області, а саме на: полімерний зіп-пакет у якому знаходилася кристалічна речовина білого кольору (поміщено до спеціального пакету ВУМ 2007698), мобільний телефон "Тесnо В1F", ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 , (поміщено до спеціального пакету ВУМ 2007699).

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 03.02.2025 о 15 год. 51 хв. працівниками СКП Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області поблизу будинку № 31 по вул. Романа Шухевича в місті Звягель Житомирської області, зупинено ОСОБА_3 , (військовослужбовець ВЧ НОМЕР_4 ), який добровільно надав для вилучення зіп-пакет з білою кристалічною речовиною, котру останній зберігав для власних потреб без мети збуту.

По даному факту внесено відомості до ЄРДР №0000047 від 04.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Оскільки вилучене майно є речовими доказами, у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на нього.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК України заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Арешт майна це тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (ст.170 КПК). Він є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких допускається лише у випадку, коли слідчий, прокурор доведе наявність трьох необхідних складових, а саме, що 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Ініціатор клопотання, звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна зазначив, що метою останнього є збереження речових доказів та проведення судових експертиз.

Подане клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та в ньому обґрунтовано зазначено про необхідність арешту майна, яке відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Суттєвих шкідливих наслідків застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження для осіб, яких він стосується, не вбачається.

З огляду на наведене, з метою забезпечення кримінального провадження, враховуючи можливість використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів, для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування,приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно практики ЄСПЛ втручання у власність (користування) фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

У даному випадку дотримано вимоги правомірності втручання у право власності фізичних осіб, таке втручання є законним, відповідає суспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, оскільки іншим чином неможливо збереження речових доказів.

Керуючись статтями 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 03.02.2025 у період часу з 16 год. 34 хв. по 17 год. 12 хв. в ході огляду місця події поблизу буд №31 по вулиці Романа Шухевича, в місті Звягелі Житомирської області, а саме на: полімерний зіп-пакет у якому знаходилася кристалічна речовина білого кольору (поміщено до спеціального пакету ВУМ 2007698), мобільний телефон "Тесnо В1F", ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 , (поміщено до спеціального пакету ВУМ 2007699) .

Позбавити власників і будь-яких осіб, які відповідно до чинного законодавства мають право відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, зазначених прав на нього.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення.

Роз`яснити, що згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1