Справа № 201/1694/25
Провадження № 1-кс/201/657/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська клопотання слідчого слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене начальником відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000587 від 31.07.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

У судовому засіданні приймали участь:

слідчий ОСОБА_3 ,

представник ОСОБА_5

УСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшло вказане клопотання.

В обґрунтування поданого клопотання слідчим зазначено, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000587 від 31.07.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 Російською Федерацією здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, розпочато ведення агресивної війни проти України, захоплення її території, яке на даний час триває.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024, №27/2025 від 14.01.2025) із затвердженням відповідними Законами України.

У результаті вищезазначених подій, значна частина території Луганської області, починаючи с 24.02.2022 по теперішній час опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Луганської області.

Одночасно, з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Луганської області з числа представників політичного блоку «ЛНР» створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій, та, згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, є органами окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Як наслідок, агресія ЗС РФ та інших військових формувань, що діють на їх боці, призвела до тимчасової окупації частини території Луганської області.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі Перелік), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (зі змінами, затвердженими Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 29 листопада 2024 року № 415 «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією») Рубіжанська міська територіальна громада, починаючи з 13.05.2022, є тимчасово окупованою територією України.

З серпня 2022 року (більш точний час встановити не виявилось можливим), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24 лютого 2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, маючи умисел на допомогу державі-агресору та окупаційній адміністрації шляхом реалізації та підтримки рішень держави-агресора та окупаційної адміністрації, а також з метою подальшого продажу частини виробничих потужностей, 25 серпня 2022 року здійснив перереєстрацію в т.зв. «Межрайонной инспекции Федеральной налоговой службы №1 по Луганской Народной Республики», в органах окупаційної влади та організував діяльність Частного акционерного общества «Рубежанский картонно-тарный комбинат» (далі ЧАО «РКТК»)(мовою оригіналу) код ОГРН: 223 на базі Приватного Акціонерного Товариства «РУБІЖАНСЬКИЙ КАРТОННО-ТАРНИЙ КОМБІНАТ».

Згідно з «Выписки из Единого государственного реестра юридических лиц» від 19.07.2024 № ЮЭ9965-24-92577586 керівником юридичної особи ЧАО «РКТК» на тимчасово окупованій території є: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка Республіки Казахстан, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 дочка ОСОБА_6 , яка згідно довіреності №54549765 здійснює представництво ОСОБА_6 . В ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що ОСОБА_7 підтримує сталі зв`язки з ОСОБА_8 (син ОСОБА_6 , громадянин РФ, керівник низки суб`єктів господарської діяльності розміщених на території РФ) в ході яких вирішує питання стосовно збуту/реалізації виробничих потужностей ПрАТ «РКТК», які залишилися на непідконтрольній Україні території з метою подальшого провадження господарської діяльності на території т.зв «ЛНР» та РФ.

Так, в ході аналізу отриманої інформації з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_6 протягом 2022-2024 р.р. неодноразово виїжджав за кордон до країн Європи та Азії на період від одного тижня до місяця де мав зустрічі з ОСОБА_8 з метою узгодження питань ведення власного та спільного бізнесу на території т.зв «ЛНР» та РФ.

Разом з тим, до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний фінансовий директор ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець Єврейської області Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який за вказівкою ОСОБА_6 здійснював заходи спрямовані на пошук потенційних покупців та подальший продаж виробничих потужностей з метою подальшого провадження господарської діяльності на території т.зв «ЛНР» та РФ у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.

07.02.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , серед іншого, виявлено та вилучено: аркуші паперу ззовні схожі на грошові кошти, в сумі 3900 (три тисячі дев`ятсот) американських одиниць.

В ході проведення обшуку встановлено серію та номери вищевказаних грошових коштів, що зазначено у відповідному протоколі.

08.02.2025 вказані грошові кошти, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

У поданому клопотанні слідчим зазначено, що вилучені в ході обшуку грошові кошти у розмірі 3900 доларів США вважаються тимчасово вилученим майном, оскільки дозвіл на їх вилучення не передбачений ухвалою слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , а тому виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

В матеріалах кримінального провадження наявні відомості, які підтверджують той факт, що грошові кошти, виявлені та вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , в сумі 3900 доларів США є коштами, одержаними злочинним шляхом, так як вони отримані від збуту/реалізації виробничих потужностей ПрАТ «РКТК» після його перереєстрації на тимчасово окупованій території Луганської області.

Про те, що дані грошові кошти одержані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень та є доходами від їх вчинення вказано вище.

Таким чином, слідчий вказує, що в даному випадку підставою для накладення арешту на майно, яке вилучене 07.02.2025, є п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів та п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення спеціальної конфіскації грошових коштів, одержаних в наслідок вчинення злочину та які є доходом від його вчинення.

Так, незастосування в даному випадку арешту вказаних речових доказів призведе до їх втрати, оскільки згідно ч. 3 та ч. 6 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення майна особі, у якої воно було вилучено, тобто ОСОБА_7 . При цьому, з урахуванням викладеного, є підстави вважати, що остання отримавши речові докази, які підтверджують її причетність, а також причетність інших осіб (в тому числі ОСОБА_6 ) до скоєння вказаного кримінального правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності, приховає, знищить або іншим чином спотворить отримані речові докази.

Таким чином, враховуючи, що вказані грошові кошти є речовими доказами, тому накладення на них арешту являється обґрунтованим та запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі пошкодженню, знищенню або втраті майна. Арешт майна є необхідним також задля забезпечення в подальшому дослідження обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, слідчий просить накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та яке вилучене 07.02.2025 під час обшуку за місцем проживання останньої за адресою: АДРЕСА_3 , а саме на: грошові кошти у розмірі 3900 доларів США; заборонити розпоряджатися та відчужувати вказане майно на час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Слідчий у судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав наведених у ньому.

Представник, адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання про арешт майна, вважаючи його не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, у зв`язку із відсутністю підстав, визначених ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту майно.

Заслухавши думку слідчого, представника, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Встановлено, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000587 від 31.07.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

07.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено, зокрема: аркуші паперу ззовні схожі на грошові кошти в сумі 3900 (три тисячі дев`ятсот) американських одиниць.

Постановою слідчого 1 відділення слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 від 08.02.2025 грошові кошти у сумі 3900 доларів США, які вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000587 від 31.07.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів.

Слідчий просить накласти арешт на зазначене у клопотанні майно з метою збереження речових доказів.

Вирішуючи питання про накладення арешту на вилучене майно, слідчий суддя керується таким.

Відповідно до ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

При цьому арешт майна має на меті забезпечити докази у кримінальному провадженні, оскільки вилучені предмети підпадають під ознаки ст. 98 КПК України, тобто мають ознаки речового доказу, і вони можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження, в рамках якого здійснюється досудове розслідування та є достатні підстави вважати, що вказані речі та документи можуть бути прихованим, пошкодженим, зіпсованим, знищеним, у зв`язку з чим клопотання слідчого в цій частині підлягає задоволенню.

Одночасно доводи представника не заслуговують на увагу та спростовуються наданими матеріалами клопотання, зважаючи на встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, що містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане майно може містити відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження та може бути використане як доказ факту протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження.

Матеріали клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Разом з тим, відповідно до постанови слідчого 1 відділення слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 від 08.02.2025 у кримінальному провадженні № 0000587 від 31.07.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, визначено місце зберігання грошових коштів у сумі 3900 доларів США, які вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , а відтак, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання в іншій частині.

Зважаючи на викладене, оскільки вказане у клопотанні майно визнано речовим доказом у справі, могло зберегти сліди злочину, а також може бути використаним слідчим як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і для запобігання його втрати або пошкодження є доцільним накласти на нього арешт.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 170, 171 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене начальником відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000587 від 31.07.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні за №0000587 від 31.07.2023 на тимчасово вилучене 07.02.2025 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , майно, а саме: грошові кошти у розмірі 3900 доларів США.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений о 16-20 годині 21.02.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1