Справа № 344/4161/25
Провадження № 1-кс/344/2053/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000656 від 25.10.2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області за процесуального керівництва Івано-Франківської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000656 від 25.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі Указів Президента України, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст. ст. 3034, 38, 39, 4144, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема заборонено виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Проведеним розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_5 , та ОСОБА_8 та іншими на даний час невстановленими особами, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про війну в Україні та про введення на її території воєнного стану, а також про проведення загальної мобілізації військовозобов`язаних, під яку підпадають чоловіки віком від 18 до 60 років, в період часу із жовтня 2024 по лютий 2025 року створили злочинну групу для організації та сприяння у незаконному переправленні через державний кордон України, зокрема здійснювали пошук осіб, які у період оголошення воєнного стану на території України та впровадження загальної мобілізації, мали незаконно перетнути державний кордон України, інформування таких осіб щодо можливості перетину на ділянці державного кордону України в межах Чернівецької області із Республікою Молдова поза пунктами пропуску, проводили детальні інструктажі та здійснювали перевезення таких осіб до визначених ними ділянок державного кордону України, виконували інші функції щодо сприяння вчиненню зазначених кримінальних правопорушень, оцінюючи свої незаконні послуги в розмір 9500 доларів США.

У період часу із 02.03.2025 по 06.03.2025, ОСОБА_7 діючи з відома ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та інших наразі невстановлених досудовим розслідуванням осіб, будучи об`єднаним з ними єдиним злочинним умислом, підшукав військовозобов`язаних ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ще однієї особи по імені Денис (інші анкетні дані наразі слідством не встановлені), які мали намір незаконно перетнути державного кордону України та повідомив останнім що за організацію їх незаконного переправлення через державний кордон необхідно буде оплатити грошові кошти в сумі 9500 доларів США - кожному.

У зазначений період часу, ОСОБА_7 використовуючи засоби зв`язку провів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особі по імені Денис детальний інструктаж щодо організації їх незаконного переправлення через Державний кордон України поза межами митного та прикордонного контролю, а також узгодив свої злочинні дії із іншими учасниками злочинної групи, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та іншими наразі невстановлених досудовим розслідуванням осіб, щодо організації незаконного переправлення через державний кордон України зазначених військовозобов`язаних осіб та які в подальшому здійснили свої функції щодо вчинення кримінального правопорушення, зокрема здійснювали перевезення таких осіб до визначених ними ділянок державного кордону України, виконували інші функції щодо сприяння у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, реалізуючи свій злочинний план, в період часу з 02.03.2025 по 06.03.2025, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_5 , та ОСОБА_8 та іншими на даний час невстановленими слідством особами, організували незаконне переправлення поза межами розмежування кордону України із Румунією на території Чернівецької області громадян України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ще однієї особи по імені Денис (інші анкетні дані наразі слідством не встановлені), за грошову винагороду в сумі 9500 Доларів США з кожного, які в подальшому розподілили між собою.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , на початку березня 2025 року, (більш точний час та дату в ході досудового розслідування на даний час встановити не вдалось), переслідуючи корисливий мотив внаслідок отримання доходу від незаконного систематичного переправлення через державний кордон України чоловіків віком від 18 до 60 років, виїзд яких з території держави заборонений під час дії правового режиму воєнного стану, досягнув із ОСОБА_5 , та іншими наразі невстановленими досудовим розслідуванням особами, злочинної домовленості щодо незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України за наступних обставин:

У період часу із 04 по 05 березня 2025 року, ОСОБА_7 діючи з відома ОСОБА_5 та інших наразі невстановлених досудовим розслідуванням осіб, будучи об`єднаним з ними єдиним злочинним умислом, підшукав військовозобов`язаного ОСОБА_12 , який мав намір незаконно перетнути державного кордону України та повідомив останньому що за організацію його незаконного переправлення через державний кордон йому необхідно буде оплатити грошові кошти в сумі 9500 доларів США.

Упродовж дня, 05.03.2025, ОСОБА_7 спілкуючись по мобільному телефону із військовозобов`язаним ОСОБА_12 , провів останньому детальний інструктаж щодо організації його незаконного переправлення через Державний кордон України поза межами митного та прикордонного контролю, а також повідомив йому про інших учасників злочинної групи, а саме ОСОБА_5 та інших наразі невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які перевезуть ОСОБА_12 до території Чернівецької області та надалі безпосередньо незаконно його переправлять через державний кордон України.

Окрім того, в ході розмови ОСОБА_12 отримав вказівку від

ОСОБА_7 щодо необхідності його прибуття 06.03.2024 о 10 год 00 хв, з грошовими коштами за організацію його незаконного переправлення через державний кордон, на територію АЗС «ОККО», що за адресою м. Калуш, вул. Івано-Франківська, 140, де його буде очікувати ОСОБА_5 , який відповідно до відведеної йому ролі, на власному автомобілі марки «Opel Zafira», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , здійснить його подальше транспортування в напрямку державного кордону України для незаконного його перетину ОСОБА_12 .

На виконання вказівки ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , згідно попередньо отриманого інструктажу, з попередньо обумовленими грошовими коштами в розмірі 9500 доларів США, 06.03.2025 близько 12 год 30 хв зустрівся із ОСОБА_5 , після чого на автомобілі під керуванням останнього почали рух в сторону державного кордону України, однак протиправні дії ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших наразі невстановлених досудовим розслідуванням осіб щодо організації незаконного переправлення через Державний кордон України ОСОБА_12 , були припинені працівниками правоохоронних органів.

07 березня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянину України, українцю, уродженцю м. Надвірна Надвірнянського району Івано-Франківської області, із зареєстрованим та фактичним місцем проживанням за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 України.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, підтверджуються протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами допитів свідка ОСОБА_12 , протоколами проведення обшуків, та іншими зібраними у провадженні доказами.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).

Таким чином, дії ОСОБА_5 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачено максимальне покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, тобто даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та визначеним законодавством ризикам виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років з конфіскацією майна та він усвідомлює про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у разі доведення його вини в суді, що свідчить про неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки про них йому відомо;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду. На цей час не встановлено повне коло осіб, що причетні до вчинення указаного злочину, а тому ОСОБА_5 може вчинити дії, щодо повідомлення таких осіб про обставини провадження і таким чином перешкоджати встановленню всіх обставин кримінального провадження;

- п. 5 продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється (продовжити займатися незаконним переправленням осіб через державний кордон України).

Враховуючи вищенаведені ризики, обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застави чи особистого зобов`язання не являється за можливе на думку слідчого.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваного, покладених на неї обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язується, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки останній вчинив злочин, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а тому, як тільки ОСОБА_5 буде звільнено з під-варти, останній одразу зможе переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.

Окрім цього, для запобігання вищевказаним ризикам, необхідно врахувати суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 4 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обставин, які є перешкодою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, не встановлено.

Таким чином, до підозрюваного ОСОБА_5 на думку слідчого, доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини, просили клопотання задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07 березня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянину України, українцю, уродженцю м. Надвірна Надвірнянського району Івано-Франківської області, із зареєстрованим та фактичним місцем проживанням за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 України.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, підтверджуються протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами допитів свідка ОСОБА_12 , протоколами проведення обшуків та іншими зібраними у провадженні доказами.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 у відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Отже, вирішуючи дане клопотання, враховую також характеризуючі особу підозрюваного дані, умови його життя, вік, стан здоров`я.

Підозрюваний є особою старшого віку, раніше не судимий, свою участь у кримінальному провадженні не заперечує, докази зловживання ним своїми процесуальними обов`язками на даній стадії кримінального провадження в матеріалах клопотання відсутні, слідчий на такі обставини не посилався.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Відтак, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні прокурором не доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що цілодобовий домашній арешт зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому щоденно цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду, оскільки застосування до останнього саме такого запобіжного заходу зможе запобігти вищевказаним ризикам та сприятиме дієвості кримінального провадження на даному етапі.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому щоденно цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора чи суду на визначений час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (зареєстрований) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у цьому ж кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 06 травня 2025 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено і підписано 12.03.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_13