ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/257/25 Справа № 710/1582/23 Категорія: Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 01.11.2024 про застосування до

ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мале Старосілля, Смілянського району, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, освіта неповна середня, раніше застосовувались заходи медичного характеру, передбачені ст.94 КК України,

примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про відшкодування шкоди залишений без розгляду.

Процесуальні витрати на залучення експертів віднести на рахунок держави.

Накладені ухвалами слідчого суддів Звенигородського районного суду Черкаської області від 25.03.2021 та 29.03.2021 арешти скасувати після набрання ухвалою законної сили, зокрема, на:

транспортний засіб «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, що належить ОСОБА_11 , адреса: АДРЕСА_2 і перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , вилучені під час проведення обшуку 17.03.2021, які повернуті власнику;

транспортний засіб «Mercedes Benz 208 D», д.н.з. НОМЕР_3 , синього кольору, що належить ОСОБА_13 , адреса: Черкаська область, Звенигородський район, смт. Єрки, і перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_13 , вилучені під час проведення обшуку 17.03.2021, які повернуті користувачу;

речі, вилучені 17.03.2021 року під час проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , та є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000221, а саме: чоловічу шкіряну куртку чорного кольору;

предмети та речі, що були вилучені 17.03.2021 року під час проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , та є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000221, а саме: каністру пластикову ємкістю 10 л. з речовиною схожою на мастило, каністру металеву ємністю 10 л., з надписом «МАСЛО», з речовиною схожою на мастило.

в с т а н о в и л а :

Згідно рішення суду, ОСОБА_10 27.02.2021 близько 01 год., перебуваючи на АДРЕСА_6 , проник на територію домоволодіння, що належить ОСОБА_9 , де у подвір`ї знаходився належний ОСОБА_15 автомобіль «КАМАЗ» 53212 реєстраційний номер НОМЕР_5 , та з використанням горючої суміші ОСОБА_10 , підпалив кабіну транспортного засобу, що спричинило її загоряння внаслідок чого автомобіль було пошкоджено полум`ям, чим спричинено матеріальну шкоду ОСОБА_9 .

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №а 580 у ОСОБА_10 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення виявлялися прояви хронічного психічного захворювання у формі параноїдної шизофренії з епізодичним перебігом, галюцинаторними і маячними розладами наростаючим дефектом, ускладненої сполученим вживанням психоактивних речовин (F- 20.01 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), та легкої інтелектуальної недостатності (рівень межової розумової відсталості на межі легкої дебільності) (F-79 за МКХ-10) - через шо на вказаний період часу він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.

На теперішній час у ОСОБА_10 , виявляються прояви хронічного психічного захворювання у формі параноїчної шизофренії з епізодичним перебігом, стан неповної і нестійкої ремісії, з психопатологічними розладами, психопатоподібними проявами на фоні психофармакологічного лікування, та легкої інтелектуальної недостатності (рівень межової розумової відсталості на межі легкої дебільності) - через що він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді, і за своїм психічним станом потребує продовження госпіталізації у спеціальному закладі для надання психіатричної допомоги з метою досягнення повної редукції психопатологічної симптоматики та стабілізації ремісії.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду прокурор порушує питання про зміну ухвали через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального закону.

Зі змісту ухвали вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження стосовно Скляренгка здійснювався у порядок, передбачений главою 39 КПК України, якою врегульовано питання застосування примусових заходів медичного характеру.

Однак, у порушення норм, закріплених статтями 503, 505, 513 КПК України, в більшості випадків вірне у даному кримінальному провадженні словосполучення «суспільно-небезпечне діяння» викладено як «кримінальне правопорушення», а по відношенню до ОСОБА_10 вжито статус обвинувачений.

Крім цього, в ухвалі, при посиланні на докази вжито словосполучення «винуватість ОСОБА_10 ».

Отже, висновки Шполянського районного суду Черкаської області про вчинення неосудною особою кримінального правопорушення, вжиття відносно такої особи статусу обвинуваченого та твердження про її винуватість грунтуються на не правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, що беззаперечно є свідченням неправильного застосування такого закону та порушення кримінального процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора яка підтримала апеляційну скаргу, доводи захисника та законного представника які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі, потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Ці вимоги закону судом дотримані не в повному обсязі.

Висновки суду про вчинення ОСОБА_10 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, а також вид застосованих примусових заходів медичного характеру в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Згідно ч.2 ст.513 КПК, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального провадження, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 94, ст. 95 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Зокрема, статтею 505 КПК України передбачено, що обов?язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються й інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи, на що місцевий суд уваги не звернув.

Враховуючи, що неосудна особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру не є суб`єктом кримінального правопорушення, тому поняття суспільно небезпечне діяння не можна ототожнювати з поняттям кримінальне правопорушення.

Отже, з урахуванням того, що стан неосудності пов`язаний із відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак, із ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву, як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридичну оцінку суспільно небезпечного діяння в такому випадку слід надавати виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Проте наведених законодавчих приписів у цьому кримінальному провадженні враховано не було.

Всупереч викладеному місцевий суд, визнав доведеним вину неосудної особи ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, тобто вжив статус обвинувачений, однак такі елементи встановлюються лише до осудної особи та кримінального правопорушення.

Таким чином ухвала суду першої інстанції не відповідає положенням статей 503, 505, 513 КПК України, що тягне за собою зміну ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно ст.404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, районний суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, а також неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог ч.2 ст.408 КПК є підставою для зміни такого рішення.

Керуючись статтями 404, 405,407,ч.2 ст.408, 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 01.11.2024 стосовно ОСОБА_10 - змінити.

У вступній частині ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 01.11.2024 словосполучення «кримінального правопорушення» змінити на словосполучення «суспільно небезпечного діяння».

У мотивувальній частині ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 01.11.2024 словосполучення «кримінальне правопорушення» змінити словосполученням «суспільно небезпечне діяння», слова «обвинувачений» змінити словосполученням «особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру», словосполучення «винуватість ОСОБА_10 » змінити словосполученням «факт вчинення ОСОБА_10 ».

У решті ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 01.11.2024 стосовно ОСОБА_10 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий-суддя

Судді -