Справа № 159/8121/24
Провадження № 1-кс/159/2508/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна

06 грудня 2024 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001722 від 03.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

Слідчим СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням з процесуальним прокурором ОСОБА_4 , внесено до суду клопотання про арешт майна в рамках вказаного кримінального провадження.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СВКовельського РУП ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001722 від 03.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.12.2024 року, близько 20 год. 13 хв., в м. Ковель по вул. Іллі Рєпіна було зупинено автомобіль марки "ВАЗ", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не виконав рішення суду, а саме - керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування.

Під часпроведення огляду місця події 02.12.2024 року, в період часу з 21 год. 41 хв. до 22 год. 28 хв., з метою фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, проведено огляд місця події в АДРЕСА_1 , де було виявлено: автомобіль марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , що перебував в користуванні ОСОБА_5 .

При детальному огляді даного транспортного засобу, було виявлено та вилучено: 2 скляні колби з нашаруванням чорного кольору невідомої речовини, які поміщено до паперового конверту; реєстраційний документ на даний транспортний засіб серії НОМЕР_2 , який поміщено до паперового конверту; дві палиці, зовні схожі на бити, які поміщено до спецпакетів № PSP3122278 та № PSP3122283; дрон марки «MAVIC mini», з акумуляторами та контролерами, які були в сумці чорного кольору, які вилучено та поміщено до спецпакету № PSP3122280.

Враховуючи, що вищевказаний транспортний засіб та майно можуть бути використані, як доказ факту чи обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, п. 1, 2, 3 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчий просив накласти арешт на вилучений транспортний засіб та майно, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Прокурор та слідчий звернулись до слідчого судді із заявами про розгляд даного клопотання у їх відсутності. Клопотання підтримують та просять його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 у встановленому порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання шляхом скерування телефонограми. Однак, в зв`язку з тим, що абонент постійно перебував поза зоною дії мобільного зв`язку, а строк розгляду даного клопотання є обмеженим, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість розгляду клопотання слідчого у відсутності власника тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по вказаних матеріалах, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна, згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку, згідно із ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Так, з витягу з ЄРДР вбачається, що СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001722 від 03.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Відповідно до постанови слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 03.12.2024 року, зазначений автомобіль марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , та речі, вилучені під час його детального огляду, визнано речовими доказами у даному кримінальному проваджені.

Як встановлено з доданого до клопотання витягу з ЄРДР, досудове розслідування здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, перебаченого ч. 1 ст. 382 КК України (Невиконання судового рішення).

Слідчим та прокурором не надано достатніх та переконливих доказів того, що вказаний транспортний засіб та вилучене в ньому майно (речі) в подальшому будуть слугувати речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно змісту ч. 1 ст. 382 КК України, відповідальність за вказаною статтею настає у разі умисного невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Натомість, слідчий просить накласти арешт на майно/речі, які не можуть бути речовими доказами в кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 382 КК України.

Органом досудового розслідування не доведено та не наведено будь-яких вагомих доказів, що вказаний транспортний засіб та вилучені речі можуть бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів провадження, жодних законних обставин, які б давали підстави для накладення арешту на вищевказане майно і доводили доцільність застосування такого заходу слідчим та прокурором не доведено, оскільки фактично не наведено і не надано жодного належного та допустимого доказу того, що майно, на яке пропонується накласти арешт, здобуто злочинним шляхом чи є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, щодо якого проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні.

Крім цього, з доданих до клопотання матеріалів не вбачається достатніх підстав, які вказують на те, що вилучене майно використовувалось як знаряддя вчинення злочину.

Таким чином, на переконання слідчого судді, клопотання про арешт майна не містить належних обґрунтувань, а його матеріали доказів, які підтверджували б необхідність накладення арешту на майно, як того вимагає ст. 171 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001722 від 03.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, про арешт майна, - відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1