УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Володимир

Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна начальника СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000008, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Із клопотання вбачається, що 06.01.2025 року під час проходження прикордонного контролю на пункті пропуску «Устилуг», гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК про непридатність до військової служби, з ознаками підробки .

07.01.2025 року за даним фактом СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст. 358 КК України.

06.01.2025 року під час огляд місця події у ОСОБА_4 , було вилучено: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 14.07.2023 року, довідка ВЛК №19/1135 від 04.03.2022 року видані на ім`я ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, дані вилучені речі вважаються тимчасово вилученим майном.

Вилучені тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 14.07.2023 року, довідка ВЛК №19/1135 від 04.03.2022 року видані на ім`я ОСОБА_4 , мають значення речових доказів у кримінальному провадженні 0000008 від 07.01.2025, оскільки вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Зазначені документи підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування, оскільки мають значення речових доказів і на даний час у провадженні є необхідність у проведенні за їх участі ряду судових експертиз та слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження. В іншому ж випадку, таке майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, підлягатиме поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних експертиз, оскільки сліди злочину на ньому можуть бути знищені.

В судовому засіданні начальник СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області зазначив, що в накладенні арешту на дані документи відпала потреба, оскільки під час досудового розслідування отримано інформацію, що ОСОБА_4 дійсно отримував довідку ВЛК №19/1135 від 04.03.2022 року.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні даного клопотання.

Вивчивши матеріали, які були додані до клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя прийшов наступного висновку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Із дослідженого судом листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.03.2025 року встановлено, що Косінцев КВ, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував довідку ВЛК №19/1135 від 04.03.2022 року та на обліку у даному РТЦК та СП не перебуває.

Оскільки дізнавач у судовому засіданні зазначив, що на даний час відпала потреба в накладенні арешту на вилучені тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 14.07.2023 року, довідка ВЛК №19/1135 від 04.03.2022 року видані на ім`я ОСОБА_4 , на які він просить накласти арешт, тобто відпала потреба у арешті цього майна, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у задоволенні клопотання начальника СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000008, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про накладення арешту на майно, а саме:тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 14.07.2023 року, довідка ВЛК №19/1135 від 04.03.2022 року видані на ім`я ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1