Провадження № 1-кс/932/4216/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі матеріали клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000456, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000456, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 14.11.2024 року, клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 .

Ознайомившись із змістом клопотання та доданими до нього документами, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність повернення його прокурорі з наступних підстав.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч. 1 ст. 26 КПК України).

Крім того, відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинна відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких між іншим, відносяться: верховенство права та законність.

Кримінально-процесуальне право встановлює чітку процедуру (порядок, форму) провадження у кримінальних справах: послідовність стадій і умов переходу справи з однієї стадії в іншу, зміст і форму рішень, які можуть бути винесені. Обов`язковість процесуальної форми полягає в точному і неухильному виконанні учасниками кримінального судочинства її приписів. Це положення є одним з неодмінних умов законності провадження у кримінальній справі.

Як зазначив в клопотанні слідчий, вилучене майно відповідає критеріям ст.98 КПК України, може бути використано як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою збереження, запобігання його перетворення, зміни або знищення, проведення експертиз виникла необхідність в його арешті.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Частиною 2 ст. 171 КПК України визначено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Приписами п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Однак, клопотання прокурора не містить жодних даних щодо документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Крім того, до клопотання не додані відомості щодо права власності на приміщення за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Дружби (колишня назва Ціолковського) буд. 38 , де проводився огляд, що виключає можливість слідчому судді встановити власника даного приміщення та може призвести до порушення його права брати участь у розгляді питання щодо арешту майна.

Також у порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України зі змісту клопотання не можливо однозначно зрозуміти перелік і вид майна, на яке слідчий просить накласти арешт, а крім того в клопотанні не зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту транспортних засобів та не долучено документів, що підтверджують право власності або інше право на майно, яке планується арештувати, а саме транспортні засоби.

У зв`язку із вищезазначеними недоліками слідчий суддя, на підставі ч.3 ст. 172 КПК України повертає клопотання про арешт майна прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для їх усунення.

Окремо слід звернути увагу на те, що клопотання повинно бути оформлено належним чином відповідно до загальних засад ведення діловодства, а саме такі матеріали клопотання формуються в обкладинку, також усі додатки повинні бути засвідчені належним чином та долучені до клопотання.

За таких обставин, приходжу до висновку, що клопотання не відповідає вимогам КПК України, у зв`язку із чим підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 77, 80, 159-164, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000456, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна повернути слідчому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_3