УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження № 0000704 від 27.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000704 від 27.09.2024 скеровано обвинувальний акт до Вінницького міського суду Вінницької області за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності, й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Водночас, у порушення норм законодавства України солдат ОСОБА_5 , будучи засудженим 02.03.2023 Черняхівським районним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, 24.05.2024 року звільнений умовно-достроковим на підставі ст. 81-1 КК України для проходження військової служби, протягом невідбутої частини покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 26.09.2024 близько 23 год. 28 хв. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , проходячи біля проїжджої частини дороги, яка веде до двору буд. № 26 по вул. Стрілецькій у м. Вінниця, помітили припаркований там автомобіль марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шассі НОМЕР_2 який належить ОСОБА_7 , оглянули його, після чого відійшли від автомобіля.

У подальшому у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, для чого вони вступили між собою у попередню злочинну змову.

Так, 26.09.2024 близько 23 год. 55 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повернулись назад до місцезнаходження зазначеного автомобіля, а саме до дороги, яка веде в двір буд. № 26 по вул. Стрілецькій у м. Вінниця.

Після цього, реалізуючи спільний злочинний план на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, його наслідків, та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та спільну ціль за допомогою сили відчинив задні двері зазначеного автомобіля та потрапивши до салону автомобіля із середини відчинив водійські двері, знаючи, що у цей самий час ОСОБА_6 , діючи із тією самою метою, мотивом та цілю перебуваючи неподалік від ОСОБА_5 та автомобіля, розпочав спостерігати за тим, щоб ніхто не помітив злочинні дії ОСОБА_5 .

У подальшому, ОСОБА_5 , сівши за кермо на водійське сидіння автомобіля, шляхом розукомплектування підрульової панелі замкнув дроти запалення, привівши у дію двигун внутрішнього згоряння та 27.09.2024 близько 00 год. 22 хв. почав рух автомобілем, поїхав в бік головної дороги із двору по вулиці Стрілецька, що у місті Вінниця в сторону місцезнаходження ОСОБА_6 та проїхавши близько 50 метрів після початку руху автомобіля, з метою виконання спільного злочинного умислу та доведення вчинення злочину до кінця, зупинився щоб ОСОБА_6 також сів у автомобіль. В свою чергу ОСОБА_6 , реалізуючи заздалегідь узгоджений план спільних дій, також сів до салону автомобіля та вони вдвох залишили місце вчинення злочину, заволодівши автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , завдавши таким чином своїми незаконними діями ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 88 581,64 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачуються в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб.

28.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру та 18.12.2024 про зміну раніше повідомленої підозри в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

?протоколом прийняття заяви від 27.09.2024;

?протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 28.09.2024;

?протоколами оглядів від 27.09.2024;

?протоколами затримання осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення від 28.09.2024;

?протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 28.09.2024;

?постановами про визнання речовими доказами від 28.09.2024;

?висновками експертів № СЕ-19/102-24/19544-Д від 28.09.2024; № 2998/24-21 від 15.11.2024;

?протоколами оглядів документів від 28.09.2024;

?повідомленнями про підозри ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

?іншими матеріалами кримінального провадження.

Метою продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 згідно з ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

п. 1 - переховуватись від суду;

п. 2 - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

п. 3 - незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

п. 4 - перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом;

п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу відсутні, тому що він притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, інкримінованого ОСОБА_5 за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

На даний час, обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні № 0000704 від 27.09.2024 перебуває на розгляді в Вінницькому міському суді Вінницької області, однак підготовче засідання призначено поза межами строку дії запобіжного заходу.

В зв`язку із викладеним існує необхідність в продовженні застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 забіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу підтримав, оскільки заявлені ризики не зменшилися.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки обвинувачений вину визнає та співпрацює зі слідством.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні по суті клопотання підтримав думку адвоката.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані обвинуваченого, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що 28.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру та 18.12.2024 про зміну раніше повідомленої підозри в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області 30.09.2024 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, з альтернативою внесення застави в розмірі 242 240 грн.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що на час розгляду клопотання, обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання. Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені прокурором до матеріалів клопотання.

В судовому засіданні прокурором доведено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що обвинуваченому відомі персональні дані свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що останній може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для обвинуваченого, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Саме тому однією з цілей обрання та продовження запобіжного заходу є зведення до мінімуму можливостей ОСОБА_5 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом прав обвинуваченого.

Враховуючи, що ОСОБА_5 раніше судимий; 02.03.2023 Черняхівським районним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, 24.05.2024 року звільнений умовно-достроковим на підставі ст. 81-1 КК України для проходження військової служби та під час умовно-дострокового звільнення вчинив нове тяжке кримінальне правопорушення покарання якого передбачає позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, суд приходить до висновку, що обвинувачений може продовжити вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_5 в умовах СІЗО зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам, які вказані прокурором та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

За результатами досудового розслідування, 19.12.2024 скеровано до Вінницького районного суду Вінницької області обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, однак підготовче судове засідання призначено поза межами строку дії запобіжного заходу.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини" від 18 жовтня 2022 року №2690-IX, який набув чинності 06.11.2022, внесено ряд змін до Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

Так, відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку дії запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Таким чином, враховуючи обставини та тяжкість вчинення кримінального правопорушення, характеризуючі дані обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, в період дії воєнного стану та в період іспитового строку, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора доцільно задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 21.02.2025 включно.

Розмір застави в сумі 242 240 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень), визначений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2024 (справа № 127/32349/24) залишити без змін.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя