ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000559 від 23.03.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Благодатне російської федерації, українки, громадянки України, з середньо-технічною освітою, перебуваючої у цивільному шлюбі, на утриманні нікого не має, працюючої неофіційно, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 23.03.2024 близько 16 години 20 хвилин, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом із цивільним чоловіком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також проживає за вказаною адресою, спільно проводили дозвілля вживаючи алкогольні напої. Під час вживання ними алкогольних напоїв на ґрунті раптово виникнувши неприязних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виникла сварка, під час якої у ОСОБА_5 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, близько 16 години 20 хвилин, в приміщенні кухні домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , взяла у праву руку кухонний ніж, який знаходився на столі та умисно завдала ОСОБА_7 один удар ножем в область черевної порожнини, внаслідок чого останній отримав тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини зліва, пролабуванням петель тонкого кишечника та сальника в області лівого підребер`я, з ушкодженням діафрагми та перикарду, без пошкодження серця, які в розумінні п. 2.3.1. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 року, за своїм ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечним для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала себе винуватою в інкримінованому діянні, щиро розкаялася та підтвердила обставини вчиненого правопорушення, повідомила, що дійсно 23.03.2024 приїхала з роботи додому, де вживала алкогольні напої разом з цивільним чоловіком ОСОБА_8 та під час застілля у них виникла сварка, після чого вона взяла зі столу у праву руку кухонний ніж та нанесла один удар чоловіку у область черевної порожнини. У вчиненому щиро розкаюється, усвідомлює свою вину, шкодує про вчинок, повідомила, що після нанесення удару викликала швидку допомогу, а в подальшому допомагала у лікуванні потерпілого, просить суд суворо її не карати.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий підтвердив показання обвинуваченої зазначив, що вони протягом восьми років проживають разом, а також зазначив, що обвинувачена допомагала у його лікуванні, тому просив суд суворо її не карати.

З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту пред`явленого зміненого обвинувачення та обставин вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченої ОСОБА_5 та прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.

Вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду. Дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковані ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Згідно з документами, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_5 , вона раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, працює неофіційно, перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні нікого не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 кримінальне покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та щодо іншої особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.

При призначенні покарання обвинуваченомуза ч. 1 ст. 121 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких кримінальних правопорушень та обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка вину визнала у повному обсязі, щиро розповідала про скоєне та розкаялася, позицію потерпілого, який претензій матеріального та морального до обвинуваченої не має, її поведінку після вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50, ст. 69-1 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити їй покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому, в даному випадку, враховуючи особу обвинуваченоїОСОБА_5 , суд дійшов висновку про можливість для звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та встановлення іспитового строку.

На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових злочинів.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.

Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 369-371, 373, 374, 376, ч.15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши їй іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку, тобто з 12.02.2025.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме:

?паперовий пакет в якому міститься футболка синього кольору з пошкодженнями у вигляді 1-го порізу у передній частині та слідами речовини бурого кольору, кофта світло-синього кольору на якій також мається пошкодження у вигляді порізу у передній частині зі слідами речовини бурого кольору, яку передано для відповідального зберігання до камери зберігання речових доказів Фастівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1