Справа №295/4472/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчої ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , внесене в кримінальному провадженні за №0000124 від 30.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 29.03.2025 близько 09:30 год ОСОБА_7 перебував біля магазину «Теремок», що розташований за адресою: вулиця Миру, 2, с. Озерянка Житомирського району Житомирської області, куди на автомобілі марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 приїхав ОСОБА_8 з ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , де між вищевказаними особами та ОСОБА_7 виник конфлікт з приводу негативного відношення останнього до своєї матері та брата.

У вищевказаний день, час та місці ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , які також перебували в стані алкогольного сп`яніння, з метою покарання потерпілого ОСОБА_7 під видуманим мотивом поганого відношення до своїх рідних, застосовуючи фізичну силу, силоміць схопили за одяг ОСОБА_7 , та підвели до задніх дверей автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 .

В подальшому, ОСОБА_8 умисно наніс два удари ногою по тулубу ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , в цей же час, своїми руками продовжували здійснювати дії щодо поміщення ОСОБА_7 до вищевказаного автомобіля, та таким чином, коли останній вже перебував на задньому сидінні автомобіля, замкнувши дверцята, позбавили ОСОБА_7 волі, а саме фізичної свободи, особистої недоторканості, а також вільного вибору місця знаходження, можливості вільно пересуватися на власний розсуд.

ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , незаконно утримуючи ОСОБА_7 в салоні автомобіля, прибули на ділянку місцевості, що розташована на відстані близько 2,5 км від с. Озерянка Житомирського району Житомирської області, де ОСОБА_8 наказав ОСОБА_7 вийти з салону вищевказаного автомобіля та підійти до вказаного ним дерева. ОСОБА_8 дістав трос для буксирування транспортних засобів, дроти з клемами з багажного відділення автомобіля та, підійшовши до ОСОБА_7 , висловлюючи погрози подальшого застосування фізичного насильства, прив`язав останнього до дерева.

ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , з метою примушування потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, а саме зізнанні у вчиненні протиправних дій щодо своєї матері та брата, заподіяли ОСОБА_7 фізичного та морального страждання шляхом тривалого нанесення побоїв, а саме в період часу з 10 год по 11 год 29.03.2025 нанесли не менше десяти ударів руками та ногами по голові та тілу ОСОБА_7 .

В подальшому, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , погрожуючи застосуванням фізичної сили, змусили ОСОБА_7 бігти 2,5 км перед автомобілем марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 у напрямку села Озерянка Житомирського району Житомирської області.

Перед початком села Озерянка Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_8 зупинив транспортний засіб марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 та, вийшовши з автомобіля, утримуючи ОСОБА_7 за одяг, заштовхнув останнього в багажне відділення вищевказаного автомобіля.

ОСОБА_8 , перебуваючи за кермом зазначеного автомобіля, спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , прибули до ділянки місцевості, що розташована поза населеним пунктом в с. Ружки, Житомирського району Житомирської області, де змусили ОСОБА_7 копати яму, що він і виконував під примусом фізичної розправи.

Вищевказані злочинні дії тривали близько 06 годин без розриву у часі, та були припинені близько 15 год 29.03.2025, коли потерпілий ОСОБА_7 почав скаржитися ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 на критичний стан свого здоров`я, погане самопочуття та неможливість продовжувати виконувати дії, які від нього вимагають, у зв`язку з чим останні припинили свої протиправні дії.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- рапортом-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 29.03.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 29.03.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 29.03.2025;

- протоколом огляду предметів від 30.03.2025;

- протоколом огляду місця події від 29.05.2025;

- протоколом огляду предметів від 29.03.2025;

- протоколом огляду місця події від 29.03.2025;

- протоколом огляду місця події від 29.03.2025;

- протоколом огляду предметів від 30.03.2025;

- протоколом обшуку від 29.03.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.03.2025;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 від 29.03.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 2.03.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29.03.205;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 29.03.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 29.03.2025;

- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 від 30.03.2025;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 30.09.2025;

- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 від 30.03.2025;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 30.03.2025;

- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_9 від 30.03.2025;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 30.09.2025;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 30.03.2025;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 від 30.03.2025;

- повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України від 30.03.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

У клопотанні слідчий послався на ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі за тяжке кримінальне правопорушення на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку з чим є підстави вважати, що останній переховуватиметься від органів досудового розслідування або суду із врахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється.

В обґрунтування ризику, передбаченого 3 ч. 1 ст. 177 ЦПК України слідчий зазначив, що у зв`язку із тим, що показання свідків та потерпілих досліджуються судом безпосередньо, вказані учасники кримінального провадження в судовому засіданні ще не допитувались, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний може вчиняти спроби впливу на потерпілу та свідків, з метою зміни їх показань, побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій та в подальшому уникнення кримінальної відповідальності. Даний факт підтверджується тим, що свідки у провадженні є особи, які відомі підозрюваному, оскільки вони являються односельчанами підозрюваному.

В обґрунтування ризиків, передбачених ч.ч. 4, 5 ч. 1 ст. 177 ЦПК України слідчий зазначив, що інкриміновані ОСОБА_5 злочини вчинені з метою заподіяння потерпілому ОСОБА_7 муки і болю, тобто є аморальним вчинком у суспільстві, перебуваючи на волі, підозрюваний може продовжувати вчинювати відносно потерпілого ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, а тому у свідків і потерпілого у кримінальному провадженні існують реальні побоювання щодо перебування підозрюваного на волі, так як останній може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, і таким же чином впливати на них під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в судовому порядку. ОСОБА_5 має викривлене уявлення про належну поведінку у суспільстві, а тому, перебуваючи на волі, може продовжувати вчиняти злочини.

Сторона обвинувачення вважає, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 можливе винятково у разі застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що у зв`язку з алкогольним сп`янінням не пам`ятає всіх обставин події, з того, що пам`ятає, вказав, що не починав першим бити потерпілого, це зробили інші підозрювані - ОСОБА_16 чи ОСОБА_17 . Потерпілий сам сів у автомобіль до підозрюваних, які повідомили йому, що їдуть на шашлики.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що доцільно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначив, що за показами підозрюваного всі протиправні дії щодо потерпілого здійснювались не ОСОБА_5 , а іншими підозрюваними - братами ОСОБА_18 . Також захисник зазначив, що прокурором не доведено ризиків тиску на свідка та потерпілого, оскільки всі особи допитані, а також не доведено ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, оскільки останній має постійне місце проживання. Захисник просив врахувати, що ОСОБА_5 має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надав копії свідоцтв про народження.

Підозрюваний зазначив, що дати народження дітей не пам"ятає, останні перебувають на утриманні матері.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В провадженні СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000124 від 30.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

29.03.2025 о 23:30 год за адресою: с. Озерянка, Житомирського району Житомирської області, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.03.2025 у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК).

Статтею 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

Згідно з ч. 1 ст. 12 КПК під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК).

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Поняття «обґрунтована підозра» визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Частина 2 ст. 127 КК України встановлює відповідальність за катування, тобто будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою примусити її чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати інформацію чи зізнання, або з метою покарати її чи іншу особу за дії, вчинені нею або іншою особою чи у вчиненні яких вона або інша особа підозрюється, або з метою залякування її або інших осіб, вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, або з метою дискримінації, у тому числі з мотивів расової, національної чи релігійної нетерпимості

Частина 2 ст 146 КК України встановлює відповідальність за незаконне позбавлення волі або викрадення людини, вчинені щодо малолітнього або з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб або за попередньою змовою групою осіб, або способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або таке, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, або із застосуванням зброї, або здійснюване протягом тривалого часу.

Згідно з усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Саме з огляду на таке розуміння обґрунтованості підозри слідчий суддя вирішуває це клопотання, та дійшов висновку про те, що описана у клопотанні фабула, в сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 124 КК України.

Однак слід зауважити, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішував тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначив, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Для визначення причетності ОСОБА_5 до подій кримінальних правопорушень слідчим суддею досліджені та оцінені фактичні дані, які містяться в:

- рапорті-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 29.03.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 29.03.2025;

- протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 від 29.03.2025;

- протоколі огляду предметів від 30.03.2025;

- протоколі огляду місця події від 29.05.2025;

- протоколі огляду предметів від 29.03.2025;

- протоколі огляду місця події від 29.03.2025;

- протоколі огляду місця події від 29.03.2025;

- протоколі огляду предметів від 30.03.2025;

- протоколі обшуку від 29.03.2025;

- протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 29.03.2025;

- протоколі допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 від 29.03.2025;

- протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 2.03.2025;

- протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 29.03.205;

- протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 29.03.2025;

- протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 29.03.2025;

- протоколі затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 від 30.03.2025;

- протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 30.09.2025;

- протоколі затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 від 30.03.2025;

- протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 30.03.2025;

- протоколі затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_9 від 30.03.2025;

- протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 30.09.2025;

- протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 30.03.2025;

- протоколі проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 від 30.03.2025;

- повідомленні про підозру ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України від 30.03.2025;

- інших матеріалах кримінального провадження в сукупності.

Оцінивши матеріали долучені до клопотання, суд дійшов висновку про те, що в сукупності такі документи вказують на те, що пред`явлена ОСОБА_5 підозра є обґрунтованою.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведені ризики, на які він посилається в клопотанні, а саме - ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи існування зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя виходив із такого.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Слідчий суддя переконаний, що ймовірна можливість переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується перш за все тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він підозрюється, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років (ч. 2 ст. 127 КК України), що згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, передбачених ст. 12 КК, є тяжким злочином, та покарання у виді к обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк (ч. 2 ст. 146 КК України), що є нетяжким злочином. Тому, на переконання слідчого судді, тяжкість покарання, сама по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. В умовах, які існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, у підозрюваного ОСОБА_5 збільшуються можливості для ухилення від органів досудового розслідування та суду.

Зіставлення можливих для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його затримання, із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі, переконують слідчого суддю у тому, що ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду є достатньо вірогідним.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного, зокрема, на свідків, слідчий суддя ураховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд обґрунтовує свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто, якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Цей незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, причетну до вчинення кримінального правопорушення, так і свідків, які можуть надати показання щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою.

Наразі кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, а тому жоден зі свідків не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів.

За таких умов, слідчий суддя доходить висновку про достатню ймовірність ризику впливу ОСОБА_5 на свідків у цьому кримінальному провадженні.

В обґрунтування ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення

На думку слідчого інкриміновані підозрюваному злочини вчинені з метою заподіяння потерпілому муки і болю, тобто є аморальним вчинком у суспільстві, що вказує на те, що підозрбваний може мати викривлене уявлення про належну поведінку у суспільстві, слідчий суддя погоджується з обгрунтуванням ризику, що підозрюваний перебуваючи на волі, може продовжувати вчиняти злочини.

Згідно статті 178 КПК України слідчим суддею враховано, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Красна Поляна Пятихатського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебувають на утриманні матері.

Враховуючи обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Крім того, зважаючи на наявність зазначених вище ризиків та те, що на даний час не проведено всіх слідчих дій з метою отримання належних та допустимих доказів, слідчий суддя вважає ці обставини такими, що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини. Враховуючи викладені підстави та обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Керуючись ст. ст.176 - 178, 182-183, 194, 196, 197, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 25.05.2025, без визначення застави.

Рахувати строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання з 23:30 год. 29.03.2025.

Строк дії ухвали встановити до 25.05.2025.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1