Справа № 481/822/23
Провадж.№ 1-в/481/44/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої по справі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника пробації - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області подання начальника Баштанського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання і пом`якшення покарання відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Новобузького районного суду Миколаївської області надійшло подання начальника Баштанського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання і пом`якшення покарання, у зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набув чинності 09.08.2024 року, щодо засудженого ОСОБА_5 .

Клопотання обгрунтоване тим, що на виконанні Баштанського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях перебуває вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 30.08.2023р., згідно якого ОСОБА_5 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 357 КК України та призначено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки та покладено обов`язки передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Однак, 09.08.2024 року набрав чинності Закон №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст.51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Начальник Баштанського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 посилаючись на те, що відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, який скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання, але судимість не знято і не погашено, просить вирішити питання щодо приведення вироку відносно засудженого ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України №3886-IX.

Представник Баштанського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 в судовому засіданні просила задовольнити подання, оскільки на час вчинення ОСОБА_5 протиправних дій, мінімальна сума вартості викраденого майна, як ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повинна була становити не менше 2684грн., а сума завданої матеріальної шкоди засудженим потерпілому становить 1016,66грн..

Засуджений в судове засідання не з`явився.

Прокурор в судовому засіданні подання підтримала, просила його задовольнити. Крім того, зазначила про необхідність визначення після застосування Закону України №3886-IX покарання засудженому ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст.357, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 75, ст. 76 КК України для його відбування, оскільки вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 30.08.2023р. стосується сукупності злочинів.

Суд, вивчивши подання та перевіривши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Згідно із ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57,частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 30.08.2023р. ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 357 КК України та засуджено до покарання: за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч.3 ст. 357 КК України у виді 01 року обмеження волі; за ч. 2 ст. 357 КК України у виді 01 року позбавлення волі. Відповідно ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки із покладенням обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Відповідно до вказаного вироку, своїми протиправними діями, що мали місце 06.01.2023 року, обвинувачений ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1016,66грн.

Вирок набрав законної сили 02.10.2023р.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон №3886-ІХ).

Цим Законом ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року у розмірі 2684 грн, а отже сума соціальної пільги становить 1342грн., тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян в даному випадку складають 2684грн.

Таким чином, згідно з Законом №3886-ХІ, кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2684 грн, вчинене у 2023 році.

Згідно вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 30.08.2023 року ОСОБА_5 здійснив крадіжку 06.01.2023 року, завдавши матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 1016,66 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2684 грн.).

Відповідно до ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України)

Це положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, з наведеного вбачається, що має місце часткова декріміналізація, а саме діянь, які полягають у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), яка настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату вчинення відповідного правопорушення.

Частиною 2 ст.74 КК України визначено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України, вчиненого ОСОБА_5 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2684 грн.) станом на 1 січня 2023 року у якому були скоєні злочини, вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про звільнення на підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 30.08.2023 року, яким вважається засудженим за ч.4 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2024 у справі №567/507/23 (провадження №51-7110 км 23) щодо набуття чинності змін до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, впливає на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність.

Визначаючи остаточне покарання, суд застосовує положення ч.1 ст.70, ч. 1 ст. 75, п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, так як ОСОБА_5 належить відбувати покарання, призначені йому вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 30.08.2023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 357 КК України.

На підставі ст. 74 КК України, керуючись ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Баштанського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 , про звільнення від призначеного покарання і пом`якшення покарання - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України від покарання, призначеного йому вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 30.08.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати засудженим ОСОБА_5 за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 30.08.2023 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 357 КК України та призначити покарання:

за ч.3 ст. 357 КК України у виді 01 року обмеження волі;

за ч. 2 ст. 357 КК України у виді 01 року позбавлення волі.

Відповідно ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 05.12.2024.

Суддя ОСОБА_7