Справа № 133/310/23
Провадження №11-кп/801/362/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці матеріали судової справи за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 30.01.2025 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу, -

встановив:

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 30.01.2025 задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто з 30 січня 2025 року до 30 березня 2025 року, залишивши визначений раніше розмір застави у межах трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Також суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів (передбачений ст. 348 КК України) проти життя та здоров`я працівника правоохоронного органу із застосуванням вибухового пристрою, а кримінальне провадження ще не завершене.

Суд не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що є недостатніми для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків, і вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали, якою обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Вимоги мотивує тим, що судом жоден із доказів, наданих слідством та прокуратурою не були доведені та всі свідки, які були допитані, не вказали на його причетність, та жодна з експертиз не довели його причетність до цієї кримінальної справи.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про ухвалення нової ухвали, якою скасувати ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , а в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , відмовити.

У випадку в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 у виключному випадку - визначити розмір застави у виді вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покаладених на нього процесуальних обов"язків, та не буде завідомо непомірним.

Вимоги мотивує тим, що судом належним чином не досліджено та ненадана правова оцінка повідомленої підозри особі, обвинуваченого ОСОБА_8 , та доказам в даному кримінальному провадженні, внаслідок чого Суд дійшов помилкового висновку про необхідність в задоволенні даного клопотання, а тому дана Ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, яка винесена без урахування обставин зазначених в статті 177, 178, 182, 184, 199 КПК України, а тому вона підлягає скасуванню.

В ході розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без доданих до нього матеріалів та доказів відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку захисту прокурор в судовому засіданні не довів наявність ризиків та обставин, які дають достатні підстави суду, вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 , може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, так, як метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, однак з моменту Повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень і до розгляду даного Клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на обвинуваченого ОСОБА_8 , жодних процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні слідчий чи прокурор на нього не покладав.

Прокурор в своєму клопотанні та куд зазначають про тяжкість вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_8 , та міру покарання. Про те, сам по собі факт тяжкості кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 , не можуть бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечить презумпції невинуватості, а тому небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку.

Також вказує, що судом при винесенні ухвали не враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 , вважає що висунуте йому обвинувачення за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 347, ст. 348 є необґрунтоване і винним він себе не визнає.; має міцні соціальні зв`язки - дружину та дочку; має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; бвинувачений ОСОБА_8 тривалий час знаходиться під вартою, а вина його в інкримінованих діяннях поза розумним строком не доведена і судовий розгляд кримінального провадження не закінчений; на місці скоєння противоправних дій відносно потерпілого ОСОБА_9 він не був і жодних противоправних дій відносно потерпілого ОСОБА_9 - не вчиняв.

Крім того, було визначено непомірний розмір застави.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційні скарги, просили задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та адвоката.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового засідання; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги- слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою виконано у відповідності до вимог ст.ст.184,199 КПК України та містить суть обвинувачення, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 347, ст. 348 КК України, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів (передбачений ст. 348 КК України) проти життя та здоров`я працівника правоохоронного органу із застосуванням вибухового пристрою, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі;

- існують ризики, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, інших осіб у цьому кримінальному провадженні; вчинити повторне кримінальне правопорушення проти потерпілого, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається сторона захисту у своїй скарзі, не є тими безумовними підставами, які слугують підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, які вважав доведеними суд.

З висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки сукупність встановлених судом та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність продовження раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти існуючим ризикам.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Твердження захисника щодо розміру застави, яка на його думку, є завищеною та непомірною для обвинуваченого, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень п.3 ч. 5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року частково задоволено клопотання прокурора. Продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 (шістдесят) днів, тобто з 09 грудня 2024 року до 06 лютого 2025 року. Визначено обвинуваченому ОСОБА_8 розмір застави у межах трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень 00 копійок. Вказана ухвала вже переглядалась апеляційним судом, який дійшов висновку, щодо вірно визначеного розміру застави, підстав для його зміни апеляційний суд не знайшов.

При цьому,суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що розмір застави, згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися.

Тому визначення меншого розміру застави в даному випадку буде нівелювати інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, висновки суду про продовження тримання обвинуваченого під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Апеляційні скарги захисника та обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 30.01.2025, якою клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто з 30 січня 2025 року до 30 березня 2025 року, із залишенням визначеного розміру застави у межах трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень 00 копійок, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4