Справа № 574/34/25
Провадження № 1-кп/574/83/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000686 від 30.12.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Чернево, Глухівського району, Сумської області, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

ОСОБА_2 , у вересні 2021 року, точну дату та час дізнанням не встановлено, у невстановленому місці, з метою отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом, достовірно знаючи порядок його отримання, вирішив придбати підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія, щодо допуску керування транспортним засобом.

Так, у вересні 2021 року, (точна дата та час дізнанням не встановлені), перебуваючи на заробітках в місті Київ, а саме під час охорони території оптової бази «Галіт», ОСОБА_2 за допомогою свого мобільного телефону в мобільному додатку «Інстаграм», знайшов оголошення про виготовлення бланків посвідчення водія за грошову винагороду.

Знаючи порядок офіційного отримання посвідчення водія щодо допуску керування транспортним засобом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» та, нехтуючи цими правилами, ОСОБА_2 , маючи прямий умисел на пособництво у підробленні зазначеного посвідчення в цей же день узгодив під час листування в додатку «Інстаграм» з невстановленою дізнанням особою грошову винагороду за надання послуг у сумі 9000 гривень. В подальшому ОСОБА_2 надав невстановленій особі інформацію про свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я по батькові, дату та місце народження, особистий підпис, а також своє фотозображення, при цьому пообіцяв придбати завідомо підроблене посвідчення водія після його виготовлення, перерахувавши у одному з відділень АТ КБ «Приватбанк» розташованому в місті Київ грошові кошти в сумі 9000 грн. на карту АТ КБ «Приватбанку», тим самим сприяючи особі у підробці вказаного посвідчення.

Відповідно до раніше узгодженої домовленості між ОСОБА_2 , та невстановленою дізнанням особою, остання в невстановлений в ході дізнання час та місце, виготовила посвідчення водія щодо допуску керування транспортним засобом серія НОМЕР_1 , з відкритими категоріями «А», «В», «С» видане на ім`я ОСОБА_2 від 03.09.2021 року ТСЦ 1844, яке не відповідає аналогічним посвідченням водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, так як виготовлене не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів, за наступними ознаками: за змістом, кольорами та відтінками фарбних матеріалів, способами друку, відсутністю спеціальних елементів захисту.

Після цього, невстановлена дізнанням особа в невстановлених в ході дізнання день, час та місце, шляхом надіслання поштового відправлення, з невстановленого дізнанням відділення «Нової пошти», переслала попередньо виготовлений нею завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія до відділення нової пошти розташованого в селі Слобода Буринської ОТГ, яке ОСОБА_2 отримав у невстановлений в ході досудового розслідування день та час.

Таким чином, ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що він отримав посвідчення водія щодо допуску керування транспортним засобом НОМЕР_1 , з відкритими категоріями «А», «В», «С», видане на ім`я ОСОБА_2 від 03.09.2021 ТСЦ 1844, всупереч встановленому порядку отримання посвідчення, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» , залишив дане посвідчення в себе для подальшого пред`явлення у разі потреби.

Крім того, 30.12.2024 року ОСОБА_2 , маючи посвідчення НОМЕР_1 , з відкритими категоріями «А», «В», «С», видане на ім`я ОСОБА_2 від 03.09.2021 ТСЦ 1844, керував автомобілем «ВА32110», д.н.з НОМЕР_2 , в м. Буринь по вул. Успенський шлях.

Реалізовуючи свої протиправні наміри, направлені на використання завідомо підробленого офіційного документу, розуміючи протиправність та караність своїх дій, діючи умисно, ОСОБА_2 , будучи зупиненим працівниками поліції СРПП ВПД №1 (м. Буринь) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, вирішив використати його у власних цілях, пред`явивши поліцейському вказане посвідчення 30.12.2024 року.

В подальшому, 30.12.2024 року під час огляду місця події на дорозі по вул. Успенський шлях в м. Буринь, працівниками поліції виявлено та вилучено водійське посвідчення НОМЕР_1 , з відкритими категоріями «А», «В», «С» видане на ім`я ОСОБА_2 від 03.09.2022 року ТСЦ 1844.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/119-25/47-ДД від 06.01.2025 за результатами проведення судово-технічної експертизи, посвідчення водія НОМЕР_1 з відкритими категоріями «А»,«В»,»С» видане на ім`я ОСОБА_2 від 03.09.2021 ТСЦ 1844, не відповідає аналогічним бланкам посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території країни-виробника - України. Посвідчення водія серійний номер НОМЕР_1 від 03.09.2021 року, видане ТСЦ 1844 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконане термосублімаційним способом друку.

В обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні прокурором викладено клопотання про його розгляд у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена у присутності захисника ОСОБА_3 , відповідно до якої ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі та обізнаний щодо обмеження права на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Суд, шляхом дослідження відповідних заяв, встановив, що учасники судового провадження не оспорюють, встановлені органом досудового розслідування, обставини, правильно розуміють зміст цих обставин, та будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції відсутні.

Дослідивши обвинувальний акт і додані до нього матеріали, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 вчинив кримінальні проступки, передбачені:

- ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, так як своїми діями він вчинив пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою і який надає права, з метою використання його іншою особою;

- ч.4 ст.358 КК України, так як своїми діями він вчинив використання завідомо підробленого документу.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно.

Суд, згідно із ст. 66 КК України, визнає обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є покарання у виді штрафу.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст.12 КК України діяння, передбачене ч. 1 ст.358 КК України є кримінальним проступком, строк давності за який у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.49 КК України становить три роки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у вересні 2021 року, тобто на момент судового розгляду закінчились строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Частино п`ятою статті 74 КК України визначено, що особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

У кримінальному провадженні судом не встановлено обставин, які б вказували на наявність підстав для зупинення або переривання трирічного строку давності, передбаченого п.2 ч.1 ст.49 КК України.

З огляду на зазначене, у даному кримінальному провадженні закінчився строк притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України, вчиненого у 2021 р., а тому з врахуванням положення ч.5 ст.74 КК України обвинувачений підлягає звільненню від призначеного покарання за вказане кримінальне правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, суд враховуючи особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують його, дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є покарання у виді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Враховуючи відсутність відомостей про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України із ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 3183 грн. 60 коп.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ст.174 КПК України підлягає скасуванню арешт накладений на майно.

Керуючись ст. ст. 12, 49, 74 КК України, ст. ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_2 покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_2 від покарання, призначеного за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, визначених ст.49 КК України.

Призначити ОСОБА_2 покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню обвинуваченому не обирати.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судової експертизи сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн. 60 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07.12.2024 року на посвідчення водія серії НОМЕР_3 скасувати.

Речові докази по справі: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке поміщено до сейф пакету експертної служби МВС №2828983 та зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених ч.1 ст.394 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасниками кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1