Провадження № 1-кп/127/1146/23

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 28 вересня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000430 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 27 вересня 2023 року о 12 годині 30 хвилин, перебував у приміщенні КЗ «Вінницький ліцей № 7 імені Олександра Сухомовського» по вул. Городецького, 21 у м. Вінниці, куди прибув, щоб вирішити питання щодо образ однокласниками його малолітнього сина ОСОБА_7 .

У подальшому, цього ж дня о 12 годині 38 хвилин, перебуваючи у коридорі на третьому поверсі вищезазначеного навчального закладу, в ОСОБА_4 , який помітив однокласника свого сина - малолітнього учня 7-А класу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на його думку і ображав сина, виник умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень останньому.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно підійшов до ОСОБА_8 та наніс один удар правою рукою в область лівої виличної ділянки голови останнього, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми м`яких тканин лівої виличної ділянки з переходом на ліву щоку, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчинені кримінального правопорушення визнав частково, суду повідомив, що 27 вересня 2023 року він перебував із дружиною у медичному закладі «Подільський центр зору», оскільки в цей час дружині готувалася до операції. У цей час зателефонував їх син ОСОБА_9 , який був у істериці, тому ОСОБА_4 одразу поїхав до школи. По дорозі до школи ОСОБА_4 зателефонував до свого сина, однак ОСОБА_9 йому нічого не зміг пояснити, оскільки у дитини була істерика. Приїхавши до школи, ОСОБА_4 побачив свого сина, який був заплаканий, нічого пояснити не зміг. Із слів однокласника ОСОБА_9 , ОСОБА_4 дізнався, що його сина перед початком уроків інші учні закривали у комірці, били шваброю та кидали у нього ганчіркою. Після того учні, перебуваючи в укритті школи під час повітряної тривоги знову чіплялися до його сина ОСОБА_9 , ображали його. Вказані дії відносно його сина вчиняв однокласник ОСОБА_10 , який протягом декількох років погано ставиться до сина ОСОБА_4 , ображав його, цькував, що тоді було підставою для звернення до адміністрації школи.

ОСОБА_4 , довідавшись, що сталось, намагався додзвонитись до класного керівника, проте класний керівник на брала слухавку від ОСОБА_4 . Тоді він із сином ОСОБА_9 пішли до завуча школи, якого не знайшли. Він шукав на кожному поверсі відповідальних працівників школи, проте нікого з адміністрації не було. В цей час, на третьому поверсі школи, під час перерви, він зустрів ОСОБА_8 . В цей момент він будучи збудженим повів себе неправильно та неадекватно і долонею правої руки наніс один удар в ліву область голови ОСОБА_8 . Вказані дії ОСОБА_4 вчинив, оскільки його переповнювали емоції після почутого, як ОСОБА_10 поводиться із його сином. Після удару ОСОБА_8 не впав, він його взяв за одяг і пішов разом з ним, щоб відвести до адміністрації школи.

Зазначив, що на тілі його сина були синці від ударів палкою, які йому наніс ОСОБА_10 .

Про вчинене ОСОБА_4 шкодує та суду вказав, що не мав права застосувати силу відносно малолітньої дитини. Цивільний позов про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_8 визнає частково, у межах 5000 гривень. У іншій частині цивільний позов вважає необґрунтованим.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що осінню 2023 року перебував у школі № 7 м. Вінниці. На коридорі він побачив однокласника ОСОБА_9 , що стояв спиною до нього. Потерпілий поставив останньому руку на плече і сказав: «Ну привіт, ОСОБА_9 », але ОСОБА_9 нервово відреагував на це та побіг по сходах до низу. Після цього, ОСОБА_8 , разом із чотирма своїми однокласниками йшов по коридору третього поверху школи. В цей момент до нього підійшов батько ОСОБА_9 та наніс один удар правою рукою по лівій щоці. Після цього, ОСОБА_4 взяв його за футболку та повів до низу по сходах. При цьому ОСОБА_4 йому вказав, що якщо ОСОБА_8 не піде із ним то він ще нанесе йому удар. ОСОБА_4 йому сказав, що причиною нанесення удару є погане ставлення ОСОБА_8 до сина ОСОБА_9 . Погане ставлення виражалося у тому, що ОСОБА_8 закривав ОСОБА_7 у роздягальні. Внаслідок чого ОСОБА_9 мав на тілі синці йому не відомо. ОСОБА_8 вказав, що раніше мав розмову із матір`ю ОСОБА_9 про погане ставлення до останнього.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що із потерпілим навчається у одному класі. Він разом із ОСОБА_8 та трьома однокласниками йшли на перерві по коридору школи та побачили ОСОБА_4 , який є батьком їх однокласника. ОСОБА_4 підійшов до них та наніс один удар рукою в область голови ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_4 взяв за футболку ОСОБА_8 та вони разом пішли до низу по сходах. На думку свідка, ОСОБА_4 вчинив вказані дії через те, що однокласники закривали ОСОБА_9 та його речі у роздягальні.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомив, що в укритті школи між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 стався конфлікт, оскільки двоє не змогли поділити місце. Тому вони почали штовхати один одного. Після закінчення повітряної тривоги, перебуваючи у коридорі школи, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_7 , який стояв спиною до нього, та поклав останньому руку на плече, сказавши: «Привіт, ОСОБА_9 ». На що ОСОБА_4 відреагував агресивно та хотів вдарити ОСОБА_8 , однак останній відвернувся від удару та наніс удар рукою в область живота ОСОБА_9 . Від чого ОСОБА_4 побіг по сходах школи на перший поверх.

Після чого, свідок, разом із ОСОБА_8 та трьома однокласниками йшли на перерві по коридору школи та побачили ОСОБА_4 - батька ОСОБА_9 . ОСОБА_4 підійшов до них та наніс один удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_4 взяв за руку ОСОБА_8 та вони разом пішли до низу по сходах.

Окрім цього свідок повідомив, що перед оголошенням повітряної тривоги ОСОБА_8 закрив ОСОБА_7 у комірці.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що події відбувалися на великій перерві у школі. ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_7 , який стояв спиною до нього, та поклав руку на плече останнього, сказавши привіт. На що ОСОБА_7 відреагував агресивно та хотів вдарити ОСОБА_8 , однак останній відвернувся від удару та наніс удар ОСОБА_9 . Від чого ОСОБА_4 побіг по сходах школи на перший поверх. Після чого, свідок, разом із ОСОБА_8 та трьома однокласниками йшли на перерві по коридору школи та побачили ОСОБА_4 - батька ОСОБА_9 . ОСОБА_4 підійшов до них та наніс один удар долонею правої руки в область лівої щоки ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_8 разом пішли до низу по сходах. Окрім цього свідок повідомив, що перед оголошенням повітряної тривоги він разом із іншими однокласниками закрив ОСОБА_7 у комірці.

Свідок ОСОБА_14 суду повідомив, що із потерпілим та ОСОБА_15 навчається у одному класі. ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_7 , який стояв спиною до нього, та прошепотів щось йому на вухо. На що ОСОБА_7 відреагував агресивно та хотів вдарити ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_7 пішов по сходах на перший поверх. Після чого, свідок, разом із ОСОБА_8 та трьома однокласниками йшли на перерві по коридору школи та побачили ОСОБА_4 - батька ОСОБА_9 . ОСОБА_4 підійшов до них та наніс один удар кулаком правої руки в область лівої щоки ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_8 разом пішли до низу по сходах.

До вказаних подій ОСОБА_8 забирав у ОСОБА_7 рюкзак та закрив останнього у комірці. Між хлопцями неодноразово відбувалися конфлікти, ініціатором яких був ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_16 суду повідомила, що вона працює вчителем у школі № 7 м. Вінниці та була класним керівником ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Ідучи по коридору школи, свідок зустріла учнів свого класу, якій їй повідомили, що до школи прийшов батько ОСОБА_7 і вдарив ОСОБА_8 . Причин виникнення цієї ситуації свідку не відомо. При цьому свідок побачила, що має пропущені телефонні виклики від ОСОБА_4 . Під час дзвінків вона була зайнята в особистих справах.

Діти закривали один одного у комірці неодноразово, проте скарг на такі дії на її адресу не надходило, діти так розважалися.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_17 суду пояснив, що експерт визначає важкість тілесних ушкоджень із врахуванням безпосередньо характеру тілесного ушкодження. Характер тілесного ушкодження іде в основу визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. ОСОБА_8 мав струс головного мозку. Вказане ушкодження має короткочасний розлад здоров`я, тому експертом і було кваліфіковані за ступенем тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_8 як такі, що належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Основою висновку не є тривалість розладу, а сам характер нанесених ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. У вказаному випадку, ушкодження, наявні у ОСОБА_8 струс головного мозку, гематома м`яких тканин лівої виличної ділянки з переходом на ліву щоку, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, без врахування наслідків. Струс головного мозку ОСОБА_8 підтверджувався наявним у нього підвищеним тиску, підвищенням рефлексії, тремором.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається наступне.

З заявою про вчинення кримінального правопорушення 28.09.2023 року звернувся ОСОБА_18 , який просив прийняти міри до ОСОБА_4 , який являється батьком однокласника його сина, який 27.09.2023 року близько 12 год. 30 хв., перебуваючи у коридорі КЗ «Вінницький ліцей № 7 ім. О. Сухомовського», наніс тілесні ушкодження його неповнолітньому сину ОСОБА_8 .

Вказана заява зареєстрована у встановленому законом порядку 28.09.2023 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.

Відповідно до протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- та кінозйомки, відеозапису від 28.09.2023 року вбачається, що було вилучено відеозаписи із камер відеоспостереження, які здійснюють відео зйомку входу до ліцею, коридору другого та третього поверхів ліцею за період часу із 12 год. 32 хв. до 12 год. 38 хв. 27.09.2023 року в кількості 6 відео файлів.

Із протоколу огляду відеозапису від 29 вересня 2023 року та дослідженого у судовому засіданні додатку до протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки від 28.09.2023 року судом встановлено, що о 12:32:44 до приміщення ліцею через вхідні двері зайшов ОСОБА_4 . О 12:37:53 по коридору ліцею рухається п`ятеро учнів, по попереду яких прямує хлопець одягнений у футболку чорного кольору та штани чорного кольору. У попутному напрямку до вказаних осіб швидко рухається ОСОБА_4 . Підійшовши до них, ОСОБА_4 раптово наносить удар долонею правої руки в область лівої ділянки обличчя ОСОБА_8 .. Після чого ОСОБА_8 починає закривати руками голову, а ОСОБА_4 бере останнього лівою рукою за шию, щось говорить йому та надалі вони прямують у напрямку сходів. Інші хлопці, які стали свідками даної події ідуть за ними.

О 12:38:41 із приміщення школи виходить ОСОБА_4 , слідом за яким рухається ОСОБА_8 .

Постановою від 29.09.2023 року диск DVD-R, 4.7 GB, 120 min, 16х з відеозаписами за 27.09.2023, з камер відеоспостереження КЗ «Вінницький ліцей № 7 ім. О. Сухомовського», які здійснювали відео зйомку входу до КЗ «Вінницький ліцей №7», коридору другого та третього поверхів ліцею за період часу із 12 год. 32 хв. по 12 год. 38 хв. 27.09.2023 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до довідки № 6249 від 27.09.2023 року, виданої КНП «ВОДКЛ ВОР», ОСОБА_8 має гематому м`яких тканин виличної ділянки зліва.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 13751, у ОСОБА_8 наявна закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна гематома м`яких тканин в лівій виличній ділянці, вторинна артеріальна гіпертензія. Скаржиться на напади головного болю протягом дня, періодично на головокружіння та нудоту під час рухів та їжі, підвищення артеріального тиску до 140/85 мм.рт.ст.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 27.11.2023 року, слідчим на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області вилучено медичну карту стаціонарного хворого № 13751 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 21 аркушах, який перебував на лікуванні у відділені ЧЛК ВОДКЛ із 03.10.2023 по 07.10.2023 та медичну карту стаціонарного хворого № 14136 на ім`я ОСОБА_8 на 15 арк., який перебував на лікуванні у відділені педіатрії № 1 ВОДКЛ із 10.10.2023 по 13.10.2023.

Відповідно до висновку експерта № 773/986 від 07.12.2023 року, на підставі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_8 , 2011р.н., вивчення даних "Епікризу/Виписки з медичної карти стаціонарного Хворого" №13751 КНП "Вінницька обласна клінічна дитяча лікарня", медичної карти стаціонарного хворого №13751 КНП "Вінницька обласна клінічна дитяча лікарня", медичної карти стаціонарного хворого №14136 КНП "Вінницька обласна клінічна дитяча лікарня" на його ім`я, експерт прийшов до таких підсумків:

1-4. Згідно наданої медичної документації та судово-медичного обстеження у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, гематома м`яких тканин лівої виличної ділянки з переходом на ліву щоку.

Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я (п.2.3.3 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995р.), виникли від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні чи групові особливості якого (яких) не відобразилися в морфологічних властивостях тілесних ушкоджень; давністю утворення відповідають терміну, вказаному в постанові про призначення експертизи 27.09.2023 р.

Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2023 року, ОСОБА_18 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Підставою для винесення вказаної постанови стало те, що 27.09.2023 близько 12 год. 00 хв. гр. ОСОБА_18 у м. Вінниці, вул. Оводова, 22, ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, внаслідок чого малолітній син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у КЗ ВЛ № 7 образив та жартуючи закривав у комірному приміщенні малолітнього ОСОБА_19 .

Як вбачається із постанови від 25.10.2023 року, 27.09.2023 до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області звернувся ОСОБА_4 , про те, що під час перебування в ліцеї №7, що у м. Вінниця, його сину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , були нанесені тілесні ушкодження з боку учнів школи.

Відповідно до статті 214 КПК України, 04.10.2023 відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000436 та розпочато досудове розслідування, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Постановою від 25.10.2023 року кримінальне провадження закрито, оскільки ОСОБА_8 не досяг віку кримінальної відповідальності, тобто не є суб`єктом злочину.

Відповідно до довідки, виданої КНП «ВОДКЛ ВОР» № 6289, у ОСОБА_7 наявні множинні забої грудної клітки та лівого плеча.

Відповідно до висновку експерта від 05.10.2023 року № 785, у ОСОБА_7 було виявлено тілесне ушкодження синець на передній поверхні грудної клітки. Вказане тілесне ушкодження у ОСОБА_7 належить до легких тілесних ушкоджень, виникли від травматичної дії (удар) тупого твердого предмета (предметів), давністю утворень, можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи 27.09.2023 р.

Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідків та експерта, дослідивши надані сторонами докази у заявленому обсязі, суд дійшов наступних висновків.

Фактично обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду не оспорював факту нанесення ним 27.09.2023 року в приміщенні ліцею №7 м. Вінниці малолітньому ОСОБА_8 тілесного ушкодження. Так, обвинувачений визнав, що він, перебуваючи в приміщенні вказаного навчального закладу, діючи умисно, наніс потерпілому, вік якого він знав достовірно, оскільки потерпілий був однокласником його сина, один удар рукою в ліву частину голови. Єдине з чим не погоджувався ОСОБА_4 , це зазначений в обвинуваченні факт нанесення удару кулаком. При цьому ОСОБА_4 в своїх показаннях бажав донести мотив і передумови, що передували вчиненню ним кримінального правопорушення та не погоджувався з віднесенням виявлених в потерпілого тілесних ушкоджень до таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після допиту в судовому засіданні експерта, який роз`яснив висновок експертизи, ОСОБА_4 зазначив, що погоджується з кваліфікацією, оскільки йому стало зрозуміло за яким критерієм тілесні ушкодження оцінено експертом, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Суд вважає, що показання обвинуваченого є такими, що повністю підтверджують його винуватість, оскільки сам ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав факт нанесення тілесних ушкоджень, спосіб вчинення вказаного (нанесення удару рукою в голову), об`єкт посягання відносини, що захищають здоров`я малолітнього потерпілого, вчинення ним дій, що утворюють об`єктивну сторону, умисно.

Показання ОСОБА_4 узгоджуються з показаннями потерпілого, який вказав, що йому було нанесено ОСОБА_4 один удар рукою та всіх допитаних свідків, які були очевидцями події та підтвердили факт нанесення ОСОБА_4 одного удару рукою в обличчя потерпілого ОСОБА_8 .

Крім того, суд, переглянувши відеозапис із камер відеоспостереження в школі, зміг повно оцінити подію зі сторони стороннього незалежного спостерігача та фактично очевидця. З вказаного відеозапису чітко вбачається нанесення ОСОБА_4 одного удару по лівій частині обличчя потерпілому ОСОБА_8 . Здійснення вказаного умисно, в присутності малолітніх дітей.

В той же час вказаний відеозапис підтвердив показання обвинуваченого, що удар не був нанесений кулаком, що є підставою для виключення вказаного твердження сторони обвинувачення з формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

З висновку експерта № 773/986 від 07.12.2023 року, підтверджено в судовому засіданні експертом, судом встановлено, у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, гематома м`яких тканин лівої виличної ділянки з переходом на ліву щоку, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я, виникли від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення відповідають терміну 27.09.2023 року.

Таким чином, наведені докази є достатніми для висновку суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В той же час судом встановлено, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були однокласниками та навчались в 7 класі ліцею №7 м. Вінниці, що не оспорюється жодним учасником справи та підтверджено показаннями свідків. 27.09.2023 року ОСОБА_8 , перебуваючи у школі, вчинив неправомірні дії щодо ОСОБА_7 , а саме закривав його у підсобному приміщенні, ображав його честь та гідність. При цьому щодо ОСОБА_7 було застосовано насильство. Вказане підтверджено показаннями свідків у справі однокласників, які суду повідомили, що того дня ОСОБА_8 дійсно закривав ОСОБА_7 у комірці, а потім ображав в приміщенні укриття. При цьому вказані свідки применшували значення дій ОСОБА_8 , оскільки вони також приймали участь у цькуванні ОСОБА_7 , перебуваючи під впливом ОСОБА_8 , який, як переконався суд особисто, є набагато більш фізично розвинений ніж інші однокласники- однолітки, а також має ознаки лідерства у класі.

Доведеним є факт того, що зазначене цькування завдало ОСОБА_7 приниження та страждань, оскільки він крім примусового поміщення до комірки, отримав тілесні ушкодження, що підтверджено висновком експерта №785 від 03.10.2023 року. При цьому з постанови від 25.10.2023 року вбачається, що кримінальне провадження за фактом побиття ОСОБА_7 учнями школи закрито, оскільки ОСОБА_8 не досяг віку кримінальної відповідальності, тобто не є суб`єктом злочину.

Згідно із постановою суду від 13.11.2023 року ОСОБА_18 батька потерпілого ОСОБА_8 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов`язків, внаслідок чого малолітній син ОСОБА_8 перебуваючи у КЗ ВЛ № 7 образив та жартуючи закривав у комірному приміщенні малолітнього ОСОБА_19 .

На підставі сукупності вказаних доказів суд встановив, що події кримінального правопорушення передували дії з цькування малолітнього ОСОБА_7 у школі, з нанесенням йому тілесних ушкоджень.

Далі з показань свідків-однокласників та потерпілого судом встановлено, що ОСОБА_7 після цього залишився в приміщенні школи і перебував в коридорі. В цей момент до нього ззаду, після всіх вчинених попередньо дій, підійшов ОСОБА_8 , який поклав йому руку на плече і сказав : «Ну, привіт, ОСОБА_9 ». Після вказаного ОСОБА_4 , відскочив та намагався нанести удар ОСОБА_8 , але в цей момент отримав удар від ОСОБА_8 в живіт, і після цього втік.

Суд зазначає, що свідки та ОСОБА_8 вказали на слова «Ну, привіт, ОСОБА_9 », як на вітання ОСОБА_8 , разом з тим, суд розуміє, що вказане не було вітанням, а способом подальшого тиску на ОСОБА_7 , оскільки до зазначеного хлопці вже бачились, було вже два випадки протиправної поведінки ОСОБА_8 щодо ОСОБА_7 в цей день, в тому числі із застосуванням насильства ОСОБА_8 до ОСОБА_7 . Тому реакція ОСОБА_7 і була нетиповою для привітання, через те, що він розумів, що зазначені слова і дії (підхід ззаду, тілесний контакт) є продовженням попередніх дій, що і підтвердилось нанесенням йому удару.

Підстави того, що свідки зазначили про оцінку вказаних слів буквально, як вже зазначав суд, є істотна перевага ОСОБА_8 в силі, зрості над іншими та ознаки неформального лідерства серед учнів класу.

Зазнавши вказаного цькування у школі, ОСОБА_7 подзвонив своєму батьку обвинуваченому ОСОБА_4 . За показаннями обвинуваченого, дитина перебувала в істериці, не могла нічого пояснити і тому від приїхав до школи, де син також не зміг нічого пояснити, оскільки перебував емоційно в нестабільному стані. Про події, що стались він довідався від одного з учнів школи, який сказав, що ОСОБА_9 били і закривали в комірці. Суд вказані показання приймає до уваги, оскільки попередньо зазначені докази, що підтверджують розвиток подій, підтверджують факт перебування ОСОБА_7 в стані особи, що зазнала тривалого знущання.

За показаннями ОСОБА_7 у вказаний час він намагався зв`язатись із класним керівником, проте вона не брала слухавку телефону і на контакт не виходила, що підтверджено показаннями свідка ОСОБА_16 , яка є класним керівником дітей.

Так за її показаннями, вона довідалась вже про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 обвинуваченим ОСОБА_4 від дітей і лише в це момент виявила, що ОСОБА_4 телефонував їй. До вказаного свідок про події, що відбувались в класі, укритті та коридорі не знала, на дзвінки не відповідала, оскільки була зайнята особистими справами. При цьому свідок зазначила, що такі дії дітей є непоодинокими і діти таким чином розважаються.

Тобто свідок фактично підтвердила показання ОСОБА_4 , який повідомив, що намагався розібратись в ситуації, що сталась із приниженням та побиттям його сина у законний спосіб, шляхом звернення до представників учбового закладу, проте не зміг вказаного зробити.

Суд вважає за необхідне вказати, що допит класного керівника підтвердив факт того, що діти залишались безконтрольно, класний керівник поведінці дітей, що принижувала інших не заважала, і навіть після вказаної події, зазначила, що така поведінка дітей була систематичною, а факт того, що в ході вказаного одному з учнів класу нанесено тілесні ушкодження, є дитячими розвагами. Таке відношення класного керівника, факт ігнорування звернень батьків ОСОБА_7 в попередні роки навчання, ігнорування нею дзвінків ОСОБА_4 , на переконання суду сприяло у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки він, будучи проігнорованим класним керівником, вдався до самосуду.

Вказане жодним чином не виправдовує дій ОСОБА_4 , який умисно та протиправно завдав тілесних ушкоджень дитині, проте на переконання суду, підтверджує його свідчення щодо того, що в цей момент, він був в стані викликаному відчуттям несправедливості та безпорадності в намаганні захистити сина.

Далі як вже зазначалось, ОСОБА_4 пішов до школи і наніс тілесні ушкодження ОСОБА_8 , що підтверджено сукупність доказів у справі зазначених вище.

Оцінивши сукупність доказів у справі, надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до довідки № 104 від 08.11.2023 року, виданої старостою Вінницького-Хутірського старостинського округу, ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у правопорушеннях не помічався, проживає разом із дружиною та дитиною. Скарг на поведінку ОСОБА_4 від жителів старостинського округу не надходило.

Відповідно до довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» №29/8714 від 09.11.2023 року, ОСОБА_4 станом на 08.11.2023 на лікування в установі не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався.

З довідки КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР №3640 від 09.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 під диспансерним спостереженням в даному закладі не перебував, за медичною допомогою не звертався та на стаціонарному лікуванні не перебував.

Згідно вимоги про судимість, ОСОБА_4 раніше не судимий.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив умисне кримінальне правопорушення відносно малолітнього, позитивно характеризується, працює, є фізичною собою-підприємцем, одружений, завдану кримінальним правопорушенням шкоду не відшкодував.

Визначаючись із наявністю обставин, що пом`якшують покарання, суд враховує положення ч. 2 ст. 66 КК України, яка регулює, що суд призначенні покарання може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. З наведених підстав суд визнає пом`якшуючою обставиною ОСОБА_4 вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного поводженням з його сином, що принижує честь і гідність малолітньої особи сина обвинуваченого, а також системний характер такого поводження з боку потерпілого з його сином.

Щире каяття на переконання суду в даному випадку також наявне з огляду на показання ОСОБА_4 в судовому засіданні, який виказував щирий жаль щодо свого протиправного та негідного вчинку, детально розповів обставини вчиненого, які відповідають встановленим судом обставинам, підтвердив факт нанесення тілесного ушкодження потерпілому, вказав, що він не мав жодного права зазначене здійснити.

Факт того, що ОСОБА_4 повідомив суду про невизнання своєї провини, але при цьому підтвердив всі обставини вчинення кримінального правопорушення на висновки суду не впливає, оскільки суд не має права засуджувати особу за бажання реалізувати його права, в тому числі і право надати показання і мати процедуру судового розгляду із дослідженням всієї події в сукупності, в тому числі і чинників, що зумовили протиправну поведінку особи. Реалізація прав особи, передбачених Конституцією України та КПК України щодо права на справедливий суд, бути почутим, мати можливість допитати свідків обвинувачення, отримати роз`яснення експерта щодо висновку експертизи, не свідчить про відсутність щирого каяття особи та не може бути оцінена судом як нещира поведінка особи під час судового розгляду. Суд не карає за використання наданих особі прав, а оцінює факти. Фактом є те, що показання ОСОБА_4 є такими, що підтверджують його вину у вчиненому та доводять щире каяття у вчиненому.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та у присутності дітей.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, а саме вчинення умисного кримінального правопорушення проти життя та здоров`я малолітньої особи, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся, вчинив вказане як наслідок систематичного негідного поводження з його сином, працює, є фізичною особою-підприємцем, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу, оскільки вказане покарання визнано судом достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

Вирішуючи цивільний позов, суд зазначає, що згідно вимог цивільного позову він заявлений ОСОБА_18 до обвинуваченого ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_18 зазначено, що він одночасно є позивачем із вимогою про стягнення на його користь матеріальної шкоди в сумі 900,00 гривень та моральної шкоди в сумі 50000, 00 гривень, та діє як законний представник потерпілого ОСОБА_8 з вимогою відшкодування шкоди моральної шкоди в загальній сумі 100000,00 гривень, але не на користь неповнолітнього потерпілого, а знову ж таки на його користь ОСОБА_18 .

Суд вважає за необхідне зазначити, що інститут законного представництва передбачає можливість користуватись процесуальними правами для представника особи, що є в даному випадку неповнолітньою (ст. 64 КПК України), але не передбачає можливість представника отримувати відшкодування на власну користь, як це заявлено у позовних вимогах де ОСОБА_18 просить стягнути на його користь моральну шкоду, завдану його сину, оскільки стягнення здійснюється на користь особи чиї права порушені та підлягають компенсації.

Майнове відшкодування не є процесуальним правом, ОСОБА_18 як законний представник неповнолітнього потерпілого права на стягнення на свою користь моральної шкоди, завданої малолітньому сину не набув, а є лише особою, що представляє потерпілого, реалізуючи право потерпілого на відшкодування на користь потерпілого.

Разом з тим, суд, діючи в інтересах малолітнього потерпілого, приймає рішення про можливість здійснення стягнення на користь саме неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , незважаючи на зміст вказаної вимоги.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених зміну його життєвих стосунках.

З висновку експерта № 773/986 від 07.12.2023 року, судом встановлено, у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, гематома м`яких тканин лівої виличної ділянки з переходом на ліву щоку, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я, виникли від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення відповідають терміну 27.09.2023 року.

Відповідно до заключення лікаря психолога від 22 січня 2024 року, потерпілий ОСОБА_8 знаходився в стані травматичного стресового розладу із реакціями емоційного шоку, психосоціального регресу, втратою психосоціальної ідентифікації, реакції напруження, тривоги, суму, досади, вини, образи, що приводило його психоемоційний стан до невротичної затопленості та психічного виснаження й обезсилості у реалізації складних поведінкових стратегій та збереження адаптації в нових, травмуючи обставинах, включаючи травмуючи конфлікти. Стан ОСОБА_8 кваліфіковано як тимчасовий розлад психічного та психосоціального функціонування з ознаками морально-психічних страждань, душевної болі та порушеннями психологічної адаптації.

Суд вважає, що отримання тілесних ушкоджень потерпілим є безумовним доказом завдання фізичних та душевних страждань, оскільки особа зазнала фізичного болю у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, вказане позначилось і на її психоемоційному стані, що свідчить про заподіяння моральної шкоди потерпілому ОСОБА_8 .

Виходячи з принципів законності, виваженості, розумності й справедливості, враховуючи принцип співмірності завданої шкоди заявленій до відшкодування суми моральної шкоди вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_8 є такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 підлягають стягненню 10000,00 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.

Щодо матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до довідки № 6252 від 27.09.2023 року, виданої КНП «ВОДКЛ ВОР», у ОСОБА_8 виявлено гематому м`яких тканин виличої ділянки зліва. Відносно нього виконано комп`ютерну томографію. Рекомендовано ОСОБА_20 .

Судом встановлено, що в процесі лікування потерпілого ОСОБА_8 понесені витрати на лікування, що підтверджується квитанцією № 358118 від 27.09.2023 року на суму 900 грн. Так, суд приймає до уваги вказану квитанцію, оскільки вона датована часом перебування потерпілого у травмпункті для лікування наслідків від протиправних дій обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає доведеним заподіяння кримінальним правопорушенням майнової шкоди на загальну суму 900 грн.

Крім того, згідно позовної заяви ОСОБА_18 також поніс моральні страждання, які виражаються у тому, що з вересня 2023 року ОСОБА_8 почав періодично самостійно відвідувати ліцей. В перші дні зі школи та до школи ОСОБА_21 супроводжував його батько - ОСОБА_18 , а в подальшому син самостійно почав долати цей шлях. Батько був дуже задоволений тим, що син самостійно добирається до школи та з неї, оскільки сам був зайнятий на роботі та не мав можливості супроводжувати сина. Після побиття сина докорінно змінився спосіб життя всієї сім`ї та ОСОБА_18 особливо, оскільки він змушений був полишати роботу та займатись виключно лікуванням та реабілітацією сина після побиття. Майже щоночі ОСОБА_18 змушений був вставати до сина, оскільки йому спинились страшні сни та він заспокоював сина. На сьогоднішній день його життя потроху приходить до норми, якщо нормою можна назвати постійні пошуки кваліфікованих лікарів та проведення сина реабілітаційних процедур, постійні переживання та здоров`я сина, коли той йде до школи та перебуває там беззахисний, тривожні переживання за майбутнє здоров`я сина.

Разом з тим, ОСОБА_18 не є потерпілим у справі. ОСОБА_4 визнаний винним в умисному заподіяння легких тілесних ушкоджень конкретній особі ОСОБА_8 . Суть вказаного кримінального правопорушення не допускає заподіяння моральної шкоди іншій особі, ніж та, що зазнала протиправного посягання, оскільки предметом посягання є здоров`я конкретної особи.

Стаття 23 ЦК України визначає, моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. ОСОБА_18 протиправної поведінки щодо себе з боку ОСОБА_4 не зазнав, що зумовлює рішення суду про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Крім того, у цивільному позові заявлені вимоги щодо стягнення з обвинуваченого на користь законного представника потерпілого понесених витрат на правову допомогу, які задоволенню не підлягають.

Разом з тим, питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано главою 8 КПК України. Перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України.

За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

З договору про надання правової допомоги від 28 вересня 2023 року та додатку до вказаного договору, доданих до позовної заяви вбачається, що ОСОБА_18 понесені витрати на правову допомогу в сумі 20000,00 гривень, що зумовлює стягнення зазначених процесуальних витрат з обвинуваченого на його користь.

Крім того, слід вирішити питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні відповідно до ст. 100 КК України.

Керуючись ст.ст. 65-67, 125 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_18 в інтересах малолітнього ОСОБА_8 та ОСОБА_18 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_18 900,00 (дев`ятсот) гривень матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 10000,00 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, завданої його малолітньому сину.

В решті вимог цивільного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_18 витрати на правову допомогу в сумі 20000,00 (двадцять тисяч) гривень.

Речові докази, а саме диск DVD-R, 4.7 GB, 120 min, 16х з відеозаписами за 27.09.2023 із камер відеоспостереження КЗ «Вінницький ліцей № 7», коридору другого та третього поверхів ліцею за період часу із 12 год. 32 хв. по 12 год. 38 хв. 27.09.2023 залишити в матеріалах справи.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: