Справа № 172/429/24
Провадження № 1-кп/191/111/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області колегіально у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника неповнолітнього обвинуваченого начальника Служби у справах дітей Дубовиківської сільської ради Синельниківського району ОСОБА_7

представника сектору ювенальної превенції ВП Синельниківського РУП - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове в режимі відеоконференції з власних технічних засобів кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Суходільське Долинського району Кіровоградської області, громадянин України, українець, середня освіта, не одружений, має статус дитини-сироти та дитини з інвалідністю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 115

КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 27 жовтня 2023 року, в світлий час доби (точного часу під час судового провадження встановити не виявилось можливим) прибув до території домоволодіння ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де за допомогою сили рук відчинив хвіртку, після чого проник до середини двору. В подальшому, ОСОБА_9 підійшовши до вхідних дверей, та скориставшись тим, що вони не зачинені на замок, відчинив їх, тим самим проник до будинку, без згоди власника. Знаходячись в кімнаті веранди будинку, ОСОБА_9 зліва при вході виявив на навісній полиці кепку "NIKE" сірого кольору, що належить потерпілій ОСОБА_10 , в подальшому у ОСОБА_9 виник умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, поєднане з проникненням у житло.

Так, неповнолітній ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір направлений на таємне, викрадення чужого майна, перебуваючи за вказаною адресою 27 жовтня 2023 року в світлий час доби (точного часу під час судового провадження встановити не виявилось можливим), переконавшись в тому, що буде не помічений власником та іншими особами, умисно, таємно, викрав бувшу у використанні: кепку "NIKE" сірого кольору, вартість якої складає 374,50 грн, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим причинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальні збитки на вищевказану суму.

Крім цього, судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 28 жовтня 2023 року близько 11:00 годин (точного часу під час судового провадження встановити не виявилось можливим) слідуючи по вул. Вишнева смт. Чаплине Синельниківського району Дніпропетровської області, зустрів раніше знайому мешканку смт. Чаплине ОСОБА_10 . На ґрунті неприязних відносин, які мались до ОСОБА_10 , у останнього раптово виник злочинний умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій протиправний намір, того ж дня, без розриву у часі, перебуваючи на окраїні смт. Чаплине, а саме на вулиці Вишнева смт. Чаплине Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_9 наблизився до ОСОБА_10 та задавши питання з метою з`ясування непорозумінь і привернення уваги, одразу завдав один удар правою ногою взутою в гумовий капець (тапок) в грудну клітину ОСОБА_10 , внаслідок чого остання впала на спину та втратила свідомість. Слідуючи своєму протиправному наміру, ОСОБА_9 завдав більше 6 ударів руками зведеними в кулак по обличчі лежачій ОСОБА_10 , окрім цього, ОСОБА_9 , продовжуючи свій злочинний намір завдав ОСОБА_10 , більше 8 ударів ногами, взутими в гумові капці по тулубу та одного удару в пахову зону та більше 2 разів масою свого тіла пригнув на лежачу ОСОБА_10 .

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_9 взявшись за одяг ОСОБА_10 відтяг її до ями, розташованої навпроти території домоволодіння АДРЕСА_1 та маючи намір довести свої дії до кінця, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання смерті ОСОБА_10 , стискав руки навколо шиї останньої, доки не настала смерть останньої.

Своїми протиправними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілій ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження: комплекс ушкоджень голови (синець на обличчі, перелом кісток носа, крововилив у товщі м`яких покривних тканин в потиличній ділянці голови, вогнищеві крововиливи під м`якою мозковою оболонкою) які у сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості і не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті; переломи ребер з обох боків по середньо-ключичним лініям (праворуч 2-6,9, а ліворуч: 2-10) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості і не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті; крововиливи в ділянці зовнішніх статевих шляхів (по зовнішній поверхні правої малої статевої губи, а також між малими статевими губами по верхній та нижній стінкам входу до піхви), які як окремо так і у сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті; комплекс ушкоджень у вигляді синців з поверхневими ранами на їх тлі в проекції нижнього краю тіла нижньої щелепи з обох боків та переломів під`язичної кістки і хрящів гортані (щитоподібного та перстнеподібного), які у сукупності відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, яка настала 28 жовтня 2023 року.

Крім цього, неповнолітній ОСОБА_9 28 жовтня 2023 року близько 14:00 годин (точного часу під час судового провадження встановити не виявилось можливим), прибув до території домоволодіння ОСОБА_10 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де за допомогою сили рук відчинив хвіртку, після чого проник до середини двору. В подальшому, ОСОБА_9 підійшовши до вхідних дверей, та за допомогою раніше викраденого ключа від вхідних дверей будинку, відчинив їх, тим самим проник до будинку, без згоди власника. Знаходячись в кімнаті зали будинку, ОСОБА_9 виявив на полиці шафи металевий ланцюг та металевий хрестик жовтого кольору, 2 металеві сережки жовтого кольору, які вважав виробами з дорогоцінних металів та жіночий годинник марки "Quartz", що належать потерпілій ОСОБА_10 , в подальшому у ОСОБА_9 виник умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, поєднане з проникненням у житло.

Так, неповнолітній ОСОБА_9 , перебуваючи у зазначеному домоволодінні, реалізуючи свій злочинний намір направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, переконавшись в тому, що буде не помічений власником та іншими особами, умисно, таємно, повторно викрав бувші у використанні: металевий ланцюг та металевий хрестик жовтого кольору, вартість яких складає 204,00 грн.; 2 металеві сережки жовтого кольору, вартість яких складає 136,50 грн., які вважав виробами з дорогоцінних металів та жіночий годинник марки "Quartz", вартість якого складає 85,00 грн, а всього на загальну суму 425,50 грн, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим причинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальні збитки на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, але, скориставшись своїм правом згідно ст. 63 Конституції України, відмовився від дачі показань. В судовому засіданні, а саме під час проголошення останнього слова попросив вибачення за скоєне та просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_10 його мати. Наприкінці жовтня 2023 року декілька разів приїжджав додому до матері на АДРЕСА_1 , але її не було, будинок був зачинений. Приїхавши останній раз, матері також не було вдома і будинок був зачинений, тому він повідомив поліцію. Проїжджаючи повз покинутий будинок, побачив здалеку в ямі предмет тілесного кольору. Підійшовши ближче, побачив, що це був труп матері. Вона була повністю роздягнена, лежала на спині, на шиї були синці, голова була повністю в крові. Раніше вона спілкувалася з опікунами ОСОБА_12 , скаржилася на його брата ОСОБА_13 щодо його мілкого хуліганства. Він підозрює обвинуваченого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки приблизно 3 місяці тому його брат викликав поліцію, так як у дворі матері ходили ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Просив вирішити питання щодо міри покарання на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що на той час являлася опікуном ОСОБА_9 . 02.11.2023 року до них додому приїжджали працівники поліції, шукали ОСОБА_12 , який підозрювався у вбивстві ОСОБА_10 . Приблизно протягом 7-10 днів його не було вдома. 03.11.2023 року вона дізналася про виявлення трупу ОСОБА_10 в канаві. Раніше обвинувачений та другий її онук допомагали ОСОБА_10 по господарству. Потім остання систематично почала чіплятися до ОСОБА_12 на побутовому грунті, то він щось розбив, то чому носить такий одяг, тощо. В ході слідчого експерименту ОСОБА_12 пояснив, що він зустрів ОСОБА_10 на вулиці, вона була в стані сп`яніння. Він запитав її: «Чого вона чіпляється до нього ?», оскільки таке раніше було, після чого вдаривши її, потягнув в канаву і кинув її там та пішов до покинутого будинку. У 2016 році ОСОБА_12 став сиротою, його мати померла. Він інвалід з дитинства, народився з хронічним захворюванням, тому вимушений постійно приймати ліки, з 16 років почав жебракувати. Після скоєного ОСОБА_12 їй пояснив, що зробив таке з ОСОБА_10 , бо не витримали його нерви. Раніше ОСОБА_12 не проявляв агресію до оточуючих.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що виховує ОСОБА_12 як опікун. ОСОБА_12 - син доньки його дружини ОСОБА_14 , тобто ОСОБА_12 сприймав його з дружиною як рідних батьків. В 2023 році, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_12 більше тижня не було вдома. Їх сусідка ОСОБА_16 повідомила, що ОСОБА_12 знаходиться біля покинутого будинку. Прийшовши туди, побачив, що біля ОСОБА_12 стояла недопита пляшка пива та пляшка з бензином, також лежала поруч сумка, яка в подальшому була оглянута працівниками поліції та в ній були якісь жіночі прикраси, годинник та мобільний телефон Nokia. Він був в такому стані, що не хотів йти додому, тому він залишився біля цього будинку спати, ймовірно він нанюхався бензину. Приблизно через тиждень він дізнався про скоєне вбивство. Навчаючись в коледжі ОСОБА_12 почав тікати з дому, інколи нюхав бензин. Раніше вони спілкувалися з ОСОБА_10 , вона часто приходила до них в гості. Після того як ОСОБА_10 розповіла ОСОБА_12 про те, що вони не рідні йому батьки, відносини між ними погіршилися. Потерпіла часто скаржилася до поліції на їх онуків, в тому числі й на ОСОБА_12 . До обвинуваченого вона часто чіплялася, морально допікала його, внаслідок чого відбувалися конфлікти, тому у ОСОБА_12 виникло до ОСОБА_10 негативне відношення. Приблизно за два тижні до вбивства мав місце подібний конфлікт між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . Після скоєного, спілкуючись з ОСОБА_12 , останній сказав, що зараз не зробив би цього з ОСОБА_10 , тобто він дуже жалкує про свій вчинок, розуміє, що накоїв. Також ОСОБА_12 розповів, що просто хотів її побити, так як вона постійно його провокувала.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що являється працівником з соціальної роботи, з червня 2023 року веде соціальний супровід родини, де проживає ОСОБА_12 , але до 2023 року також працювали з цією родиною. В цій родині низький виховний потенціал опікуна ОСОБА_14 , з ОСОБА_12 контакту не було, взагалі опікуну не було відомо його місцезнаходження, опікун практично втратила контроль над ним, між ними не було доброзичливих відносин, ОСОБА_12 часто не виходив на онлайн-заняття, з ним не проводилися бесіди щодо недопущення вчинення кримінальних правопорушень. Під час навчання в школі, ОСОБА_12 добре навчався. Причиною тривалою відсутності його вдома, як він казав, це постійні непорозуміння з опікуном ОСОБА_14 . ОСОБА_12 завжди був забезпечений усім необхідним, але інколи були неналежні санітарні умови проживання, інколи ОСОБА_12 нюхав бензин. 29.09.2023 року ОСОБА_12 звертався із заявою до служби у справах дітей, щоб його забрали з родини ОСОБА_14 та помістили в інтернат. Під час її спілкування з ОСОБА_12 , вона не спостерігала за ним фактів агресії. Приблизно з серпня 2023 року ОСОБА_12 часто спілкувався з особами, які ведуть бродячий образ життя, які зловживають алкоголем, які проживали в покинутих будинках.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що працює в центрі надання соціальних послуг, кожного місяця передавала показники лічильника у ОСОБА_10 , з якою у неї були хороші відносини. Оскільки ОСОБА_10 не відповідала на дзвінки, то почали її шукати. ОСОБА_19 знайшов її на території покинутого заводу, між двома вулицями вона лежала в канаві. Їй відомо, що ОСОБА_12 та його брат ОСОБА_13 вчиняли хуліганські дії по відношенню до ОСОБА_10 , а саме, стукали у вхідні двері в її будинок, стукали по вікнах будинку, кидали палицю, яка тримала хвіртку, погрожували, що повибивають вікна, тому ОСОБА_10 скаржилася, що боїться їх, викликала дільничного, казала, що раніше ОСОБА_12 заходив до неї в хату.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим рідні брати по матері. ОСОБА_10 він знав як односельчанку, проживали по одній вулиці, вона спілкувалася з їхніми опікунами. ОСОБА_10 ненавиділа ОСОБА_12 за те, що він вживав алкоголь, курив, нюхав бензин. Причини смерті ОСОБА_10 йому невідомі. На час скоєного ОСОБА_12 не було вдома приблизно до трьох тижнів. Раніше ОСОБА_10 скаржилася на те, що вони, гуляючи з друзями, кидали собаку у її двір, у зв`язку з чим її син викликав поліцію. Приблизно за три дні до скоєного сусідка ОСОБА_16 повідомила, що ОСОБА_12 тривалий час сидів в покинутому будинку, де нюхав бензин.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим односельчани. 27.10.2023 року ОСОБА_10 увечері повідомила їй, що ОСОБА_22 знову стукав у вікна її будинку. Раніше ОСОБА_10 скаржилася на те, що ОСОБА_9 з кимось спричиняли шкоду її майну, били її собаку, ОСОБА_12 також забрав у неї сумку з хати. 30.10.2023 року вона телефонувала ОСОБА_10 близько 5-ти разів, але остання не відповідала, тому про це вона повідомила її старшого сина. В подальшому від сина ОСОБА_10 дізналася, що він знайшов її в канаві без одягу та побиту. Під час слідчого експерименту вона була присутня в якості понятої та ОСОБА_9 чітко та послідовно пояснював, що зустрівши ОСОБА_10 на вулиці, вдарив її ногою, вона впала, потім він продовжував її бити, потім роздягнув та кинув її в канаву.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що являється начальником служби у справах дітей Дубовиківської сільської ради. ОСОБА_9 з 2007 року виховувався в родині його бабусі ОСОБА_14 , яка була його опікуном, оскільки мати ОСОБА_12 погодилася на це, надавши відповідну розписку. В подальшому його мати померла в 2016 році. ОСОБА_12 завжди був забезпечений усім необхідним, для нього були створені належні побутові умови. Він мав вузьке коло друзів, намагався бути лідером. В ті моменти коли уходив з дому, перебував поруч з безхатченками. ОСОБА_12 інвалід з дитинства у зв`язку з захворюванням. Центром надання соціальних послуг родині опікуна ОСОБА_14 завжди надавалася допомога, проводилися бесіди щодо належного виховання ОСОБА_12 . Просила суд врахувати те, що ОСОБА_12 усвідомлює свій вчинок та жалкує про скоєне.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень повністю підтверджується показаннями потерпілого, свідків, наданими ними в судовому засіданні, письмовими матеріалами кримінального провадження та оглянутими відеозаписами слідчих дій, а саме:

- рапортом інспектора чергового ВП № 1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якого надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.11.2023 року за адресою: Васильківський район смт. Чаплине на території старого заводу знайдено тіло жінки зі слідами насильницької смерті, а саме, обличчя побите, повністю роздягнена. Ця жінка ОСОБА_10 - мати заявника, яку востаннє бачили 3 дні тому (т. 2 а. с. 7);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, згідно якого ОСОБА_11 повідомив, що 02.11.2023 року по вул.. Пархоменко в смт Чаплине Синельниківського району на узбіччі дороги в канаві виявив оголене тіло своєї матері ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті. З нею пропав зв`язок 29.10.2023 року (т. 2 а. с. 8);

- протоколом огляду місця події, а саме, території ділянки, що знаходиться на узбіччі дороги між вул.. Шмідта та вул. Вишнева с. Чаплине, а саме, в ямі виявлено труп оголеної жінки, яка являється ОСОБА_10 . Її одяг лежав поруч. На обличчі та передній поверхні шиї численні синці, сліди речовини бурого кольору(т. 2 а. с. 10 - 19);

- постановою про визнання речових доказів та долучення до кримінального провадження (т. 2 а. с. 20-22);

- протоколами огляду місця події, а саме, на відстані трьох метрів від вул.. Вишнева с. Чаплине на трав`яному покритті виявлена пара тканевих рукавичок зі слідами речовини бурого кольору. На території покинутого заводу виявлено кепку зі слідами речовини бурого кольору (т. 2 а. с. 23 - 28);

- протоколом огляду місця події, а саме, території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де в будинку були виявлені сліди папілярних візерунків (т. 2 а. с 30 - 31);

- протоколом обшуку за адресою АДРЕСА_1 за місцем проживання обвинуваченого, де в спальній кімнаті, якою користується ОСОБА_9 , виявлено чорну матерчату чоловічу сумку, одну сережку жовтого кольору, дві сережки жовтого кольору, ланцюжок жовтого кольору, хрестик жовтого кольору та жіночий наручний годинник (т. 2 а. с. 42 - 46);

- постановою про визнання речовими доказами та долучення до кримінального провадження (т. 2 а. с. 47 - 50);

- лікарським свідоцтвом про смерть № 199, згідно якого у ОСОБА_10 встановлено механічну асфіксію, здавлення органокомплексу шиї, напад з удавленням та задушенням з метою вбивства чи нанесення ушкоджень (т. 2 а. с. 56);

- постановою про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів (т. 2 а. с. 65 - 66);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.11.2023 року та оглянутим DVD-диском з відеофіксацією слідчої дії, в ході якої обвинувачений ОСОБА_9 пояснив та показав, що зустрівши випадково на вулиці ОСОБА_10 , вдарив її в грудну клітину, після чого вона впала на землю. Кулаками обох рук наніс їй приблизно 6 ударів по обличчю. Коли вона була без тями, зняв з неї одну сережку жовтого кольору та забрав її мобільний телефон. Потім він відтягнув її в яму, роздягнув, наніс ще близько 8 ударів ногами по тулубу, один раз вдарив в пахову зону, потім руками задушив її. Зрозумівши, що вона вже не жива, оскільки її обличчя посиніло, витягнув з кишені одягу ключ від її будинку та покинув місце злочину. Потім пішов за адресою її проживання та, зайшовши в її будинок, забрав сумку, ланцюжок з хрестиком, годинник, дві сережки. Раніше до цієї події він також ходив в її будинок, звідки забрав кепку. Скоїв це з причин неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_10 . Про скоєне жалкує (т. 2 а. с. 94 - 97);

- протоколом огляду місця події, згідно якого на узбіччі вулиці Вишнева поруч із домоволодінням № 26 на ґрунті з трав`яним покривом вилучено металевий ключ з частковим нашаруванням іржі (т. 2 а. с. 150 - 152);

- постановою про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів (т. 2 а. с. 153 - 154);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 , згідно якого він надав навісний замок чорного кольору, який до 02.11.2023 року використовувала потерпіла ОСОБА_10 , а саме зачиняла вхідні двері до будинку АДРЕСА_2 . Після цього до замкової свердловини був вставлений ключ, який виявлений та вилучений 03.11.2023 року на узбіччі біля домоволодіння № 26 по вул. Вишнева, та провернувши його, замок відчинився, а провернувши ключ в зворотню сторону, замок зачинився (т. 2 а. с. 155 - 157);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_21 впізнала під № 1 жіночий годинник, який бачила у потерпілої ОСОБА_10 (т. 2 а. с. 160 - 162);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_21 впізнала під № 1 пару сережок жовтого кольору, які дарувала потерпілій ОСОБА_10 (т. 2 а. с. 163 - 165);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_21 впізнала під № 4 хрестик з ланцюжком жовтого кольору, які дарувала потерпілій ОСОБА_10 (т. 2 а. с. 169 - 171);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_21 впізнала під № 1 кепку з емблемою посередині «Nike», яку бачила вдома у потерпілої ОСОБА_10 (т. 2 а. с. 172 - 174);

- висновком судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-23/42168-Д, згідно якого два сліди пальців рук розмірами 14х24 мм та 15х20 мм, вилучені в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , відкопійовані на липких стрічках, залишені вказівним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а. с. 194 - 205);

- постановою про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів (т. 2 а. с. 206 - 207, а. с. 217-218);

- висновком судово-медичної експертизи № 199-2023 р «Е», згідно якого смерть потерпілої ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї руками, на фоні сумісної тупої травми тіла у вигляді тупої травми голови та переломів ребер, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупу. Смерть потерпілої є насильницькою. Комплекс ушкоджень у вигляді синців з поверхневими ранами на їх тлі в проекції нижнього краю тіла нижньої щелепи з обох боків та переломів під`язичної кістки та хрящів гортані (щитоподібного та перстнеподібного) спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів) (імовірно пальців кистей рук) за механізмом стискання, у сукупності відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Комплекс ушкоджень голови (синець на обличчі, перелом кісток носа, крововилив у товщі м`яких покривних тканин в потиличній ділянці голови, вогнищеві крововиливи під м`якою мозковою оболонкою) спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів) за механізмом удару, у сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості і не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Переломи ребер з обох боків по середньо-ключичним лініям (праворуч 2-6,9, а ліворуч 2-10) спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів) за механізмом удару чи стискання, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості і не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Крововиливи в ділянці зовнішніх статевих шляхів (по зовнішній поверхні правої малої статевої губи, а також між малими статевими губами по верхній та нижній стінкам входу до піхви) спричинені від дії тупого предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею за механізмом удару чи стискання, як окремо так і у сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Усі вказані тілесні ушкодження спричинені прижиттєво, незадовго до настання смерті, у короткий проміжок часу. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупу ОСОБА_10 виявлений етиловий алкоголь у концентрації 1, 12 %, що стосовно живої особи може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння (т. 3 а. с. 1 - 6);

- висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 2152-2890-БД, згідно якого за результатами дослідження слідів крові на штанах, вилучених у ОСОБА_9 в ході його затримання, (в об`єктах № № 1, 2) з урахуванням даних про групову приналежність крові ОСОБА_9 присутність його крові у вказаних слідах не виключається тільки у разі суміші з кров`ю іншої людини, так як тільки один із виявлених антигенів, а саме антиген В є властивим для його крові. За результатами серологічного дослідження слідів крові в об`єктах № № 1, 2 на штанах, та порівняльного дослідження зі зразком трупа ОСОБА_10 походження виявлених слідів за рахунок її крові не виключається на підставі виявлення властивих її крові антигенів А і В (т. 3 а. с. 12 - 16);

- висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 2152/2892-БД, згідно якого в слідах на майці-топ потерпілої ОСОБА_10 (об`єкти № № 1 - 4) встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини. Оскільки сліди об`єктів № № 1 - 4 могли бути утвореними за рахунок крові особи (осіб) з групою крові АВ за ізосерологічною системою АВ0, тому не можна виключити можливість утворення їх за рахунок крові потерпілої ОСОБА_10 , оскільки крові її належить саме до вказаної групи. Оскільки в слідах об`єктів № № 1 - 4 крім антигену В, який є групоспецифічним для крові ОСОБА_9 , виявлений ще антиген А не властивий його крові, тому кров його може бути присутньою в цих слідах лише в якості домішки до крові осіб, крові яких властивий антиген А (т. 3 а. с. 18 - 22);

- постановою про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів (т. 3 а. с. 28 - 30);

- висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 2152/2891-БД, згідно якого на підставі отриманих результатів дослідження крові в сліді на рукавиці на ліву руку (об`єкт № 2), вилученої в ході огляду місця події - на відстані 3-х метрів від вул. Вишнева та на відстані 5-ти метрів від водонапірної башти с. Чаплине, не виключається присутність крові ОСОБА_9 тільки у разі суміші з кров`ю іншої особи, оскільки тільки один із виявлених антигенів, а саме антиген В є властивим для його крові. На підставі отриманих результатів дослідження крові в сліді на рукавиці на ліву руку (об`єкт № 2) і порівняльного дослідження крові потерпілої ОСОБА_10 , не можна виключити походження крові від неї у вказаному сліді, оскільки антиген А і В властиві крові ОСОБА_10 (т. 3 а. с. 62 - 64);

- постановою про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів (т. 3 а. с. 87 - 89);

- таблицею зображень до протоколу слідчого експерименту від 03.11.2023 року за участі ОСОБА_9 , який вказав як наніс 1 удар стопою правої ноги в грудну клітину потерпілої ОСОБА_10 , як наніс в загальній кількості 6 ударів кулаками правої та лівої руки по обличчю потерпілої ОСОБА_10 , як наніс в загальній кількості 8 ударів лівою та правою ногами по тулубу потерпілої ОСОБА_10 , та як стиснув та утримував шию потерпілої ОСОБА_10 (т. 3 а. с. 101 - 102);

- висновком судово-медичної експертизи № 199-2023 р «Е» (Додаткова/3), згідно якого враховуючи морфологічний характер, локалізацію та кількість ушкоджень виявлених на тілі потерпілої ОСОБА_10 , не виключена можливість їх спричинення за обставин, на які вказав ОСОБА_9 при проведенні слідчого експерименту від 03.11.2023 року. Враховуючи морфологічний характер тілесних ушкоджень в ділянці шиї потерпілої ОСОБА_10 , не виключена можливість їх утворення та розвитку асфіксії за обставин, на які вказав ОСОБА_9 при проведенні слідчого експерименту від 03.11.2023 року (т. 3 а. с. 103 - 104);

- постановою про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів (т. 3 а. с. 110);

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 9, згідно якого встановлені трупні явища при первинному огляді трупа на місці його виявлення: «…Шкірні покриви холодні на всьому протязі. Трупне заклякання добре виражене в усіх звичайно досліджуваних у трупа м`язів тіла. Трупні плями синюшно-фіолетові, розташовані на зідньо-бічних поверхнях кінцівок. При натисканні на них своє забарвлення не змінює (12:00 02.11.2023). …У глибині ран відзначаються…живі личинки мух, також у носових, ротовій порожнині, під одягом відзначаються численні живі личинки мух, а на обличчі кладки яєць мух. …»; та при судово-медичній експертизі трупа: «…Шкіряні покрови бліді, холодні на дотик. Трупне заклякання добре виражене у всіх досліджуваних групах м`язів. Трупні плями синювато-фіолетового кольору, розташовані на задній поверхні тулуба і кінцівок, при триразовому натисканні на них кольору не змінюють (15 год. 30 хв.). Ознаки гниття не виражені. На волоссі голови та на повіках очей виявлені кладки яєць мух. В носових ходах, ротовій порожнині, в промежині, на майці та в ранах в проекції нижньої щелепи виявлені живі личинки мух довжиною до 0, 2 см. Також у ротовій порожнині виявлена мертва зелена муха родини Каліфориди, роду Луцилія…». З урахуванням ступеня розвитку трупних явищ у трупа ОСОБА_10 , комісія експертів приходить до висновку, що з моменту смерті до моменту первинного огляду трупа пройшов термін часу в межах 2-х діб, більш конкретно встановити термін настання смерті неможливо через відсутність в протоколі огляду трупа даних про температуру навколишнього середовища, на ґрунті (т. 3 а. с. 117 - 132);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.01.2023 року за участю ОСОБА_9 та оглянутим DVD-диском з його відеофіксацією, згідно якого останній пояснив та показав, що зустрів випадково на вулиці ОСОБА_10 , задав їй запитання та не дочекавшись відповіді, наніс їй удар в область грудей, від чого вона впала. Потім приблизно до 10 разів наносив їй удари кулаками по обличчю та тулубу, також наносив удари в область ніг та гортані, потім пригнув на її живіт. Після чого відтягнув потерпілу до ями, куди кинув її і пішов звідти. Приблизно за 2-3 тижні до цього між ним та ОСОБА_10 був конфлікт на побутовому ґрунті, але він не мав наміру її вбивати. В той день, коли він її зустрів на вулиці, у нього виникла злість і він хотів помститися за минулі конфлікти, про наслідки своїх дій не думав. Ключ, мобільний телефон та сережку він забрав з метою отримати кошти для повернення боргу. З будинку потерпілої він теж забрав її речі, щоб реалізувати їх та повернути борг. Про скоєне жалкує (т. 3 а. с. 135 - 137);

- висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 50/71-БД, згідно якого проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадіння переважаючого генотипу слідів крові на штанах ОСОБА_9 з генотипом потерпілої ОСОБА_10 . Переважаюча ДНК на штанах може походити від потерпілої ОСОБА_10 з ймовірністю не менше 99, %. Частота поширення подібної комбінації генетичних ознак складає 0, 4910-30. Це означає, що вказана комбінація генетичних ознак зустрічається у 0, 49 жінок на нониліон. Походження мінорної ДНК цих слідів не виключається від ОСОБА_9 , можливо за рахунок контактних біологічних слідів (т. 3 а. с. 142 - 145);

- постановою про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів (т. 3 а. с. 146 - 147);

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 49-Д, згідно якого з урахуванням погодних умов за період з 28.10.2023 року по 02.11.2023 року, умов знаходження трупа в ямі глибиною 1,1 м, ступеню розвитку трупних явищ у трупа ОСОБА_10 , комісія експертів дійшла висновку, що настання смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 не суперечить вищевказаним об`єктивним судово-медичним даним (т. 3 а. с. 179 - 193);

- постановою про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів (т. 3 а. с. 212);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 452/24, згідно якого ринкова вартість з урахуванням зносу станом на жовтень 2023 року кепки «Nike», придбаної в 2015 році, бувшої у використанні, становить 374 грн. 50 коп. (т. 3 а. с. 229 - 234);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 453/24, згідно якого ринкова вартість з урахуванням зносу станом на жовтень 2023 року ланцюга з хрестиком, виконаного з медичної сталі, придбаного в березні 2019 року, бувшого у використанні, становить 204 грн.; жіночих сережок (цвяхів), виконаних з медичної сталі, придбаних в березні 2021 року, бувших у використанні, становить 136 грн. 50 коп.; жіночого годинника «Quartz», придбаного в 2015 році, бувшого у використанні, становить 85 грн. (т. 3 а. с. 243 - 248);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2023 року за участю ОСОБА_9 , який пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 близько 11.00 години зустрів на вулиці ОСОБА_10 , вдарив її, від чого вона впала та втратила свідомість. Після чого він почав її бити кулаками по обличчю, потім бив ногами по тулубу. Побачивши, що вона була без ознак життя, зняв з її вуха сережку та забрав її мобільний телефон. В ході цих дій потерпіла нічого йому не казала. Умисел на викрадення її речей у нього виник після того, як він її вбив (т. 4 а. с. 17-19).

Судова колегія за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює зазначені докази як належні, допустимі, достовірні та взаємопов`язані. Так, вищезазначені показання потерпілого, свідків та письмові матеріали кримінального провадження узгоджуються між собою та в своїй сукупності повністю підтверджують встановлені судом обставини вчинення кримінальних правопорушень. Частина 1 ст. 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, тобто за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З об`єктивної сторони цей злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідком, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.Також в розумінні ст. 115 КК України вбивство, яке було наслідком дії особи, котра хоча й не ставила собі за мету позбавлення життя, але байдуже ставилася до такого наслідку, можливість якого вона свідомо допускала, має кваліфікуватися як умисне вбивство. Відповідальність за умисне спричинення смерті настає і в тих випадках, коли винний умисно завдаючи шкоди потерпілому, не передбачає конкретно, яка саме шкода матиме місце, допускаючи можливість будь-якої шкоди, у тому числі й смерті, яка фактично настає.

Згідно висновку судово-медичної психіатричної експертизи № 746 обвинувачений ОСОБА_9 в період інкримінованого йому діяння виявляв і в цей час виявляє психічні розлади у вигляді соціалізованого розладу поведінки. За своїм психічним станом під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час він також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 3 а .с. 34-37).

Так, встановлені судовою колегією спосіб та характер вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, неприязні відносини між обвинуваченим та потерпілою ОСОБА_10 , що склалися задовго до скоєння злочину з причин конфліктів між ними на побутовому ґрунті, локалізація та механізм спричинення ОСОБА_10 встановлених судово-медичною експертизою комплексу тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент їх спричинення, поведінка обвинуваченого, яка передувала вчиненню злочину та яка виразилася в його агресії відносно до потерпілої, а також його поведінка після скоєння злочину, яка полягала в залишенні ним потерпілої в ямі на декілька днів без надання їй будь-якої допомоги, а також можливість ОСОБА_9 усвідомлювати свої дії і керувати ними, свідчать про те, що в його діях був прямий умисел на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_10 .

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_9 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).

Вирішуючи питання щодо правильної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за епізодами таємного викрадення чужого майна у потерпілої ОСОБА_10 27.10.2023 року та ІНФОРМАЦІЯ_5 судова колегія дійшла наступного висновку.

Згідно Закону № 3886-ІХ були внесені зміни до ст. 51 КУпАП, відповідальність за якою настає, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо вартість майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону № 3886-ІХ передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП, a саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

В ході судового розгляду встановлено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_9 вчинив 27.10.2023 року за епізодом крадіжки кепки «Nike», вартість якої склала 374 грн. 50 коп, поєднаного з проникненням у житло, яке належить потерпілій ОСОБА_10 , та ІНФОРМАЦІЯ_5 за епізодом крадіжки металевого ланцюга з металевим хрестиком жовтого кольору, вартість яких склала 204,00 грн.; 2-х металевих сережок жовтого кольору, вартість яких склала 136,50 грн., та жіночого годинника марки "Quartz", вартість якого склала 85,00 грн, а всього на загальну суму 425,50 грн., поєднаного з проникненням у житло, яке належить потерпілій ОСОБА_10 .

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становлять 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_9 даних епізодів злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого ним майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 грн (1342*2=2684).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таке правозастосування наведене у правовій позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду в постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21, а правова позиція щодо перекваліфікації таких дій на ч. 1 ст. 162 КК України, викладена в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 21.08.2024 у справі № 127/26638/23.

Як вбачається з досліджених судовою колегією доказів, а саме, з показань свідків та матеріалів кримінального провадження, діями обвинуваченого ОСОБА_9 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 27.10.2023 року в розмірі 374 грн. 50 коп. та ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 425 грн. 50 коп., тому його дії були кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Таким чином, закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, втратив чинність.

Зважаючи на спосіб вчинення крадіжки за даними епізодами, а саме скоєння її з проникненням у житло, судова колегія вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України, дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого ОСОБА_9 .

Об`єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, зокрема в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Судовою колегією встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 визнав фактичні обставини кримінальних правопорушень за епізодами 27.10.2023 та ІНФОРМАЦІЯ_5 і не заперечував факт проникнення в житло потерпілої ОСОБА_10 всупереч її волі з метою заволодіння майном, інакше кажучи, усвідомлював, що житло, до якого він проник, перебуває у користуванні чужої особи. Крім того, дані обставини доведені й іншими дослідженими судом належними та допустимим доказами.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що за епізодами від 27.10.2023 року та від ІНФОРМАЦІЯ_5 в діях обвинуваченого ОСОБА_9 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла особи.

При призначенні покарання обвинуваченому судова колегія враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого, скоєння ним двох кримінальних проступків, особу винного, який є неповнолітнім, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, а також умови його життя та виховання.

Згідно п. 5, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» при розгляді справи про злочин неповнолітнього з`ясовуються: його вік; стан здоров`я та загального розвитку; характеристика (ставлення до навчання, праці, поведінка в побуті тощо); умови життя і виховання (дані про сім`ю, побутове оточення); обставини,

що негативно впливали на його виховання; вплив дорослих

та інших осіб, а також його ставлення до вчиненого діяння. Звернути увагу судів на те, що вони при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у

статтях 65-67 КК України обставин суди відповідно до ч. 1

ст. 103 КК України мають враховувати також умови його життя та виховання,

вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його

особи.

Так, згідно досудової доповіді, складеної Синельниківським районним сектором № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровської області щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що ОСОБА_12 проживає разом зі своєю сім`єю, а саме: дідусем, бабусею та

молодшим братом у приватному будинку. Соціально-побутові умови приміщення задовільні. У неповнолітнього всі необхідні умови для проживання та навчання. У ОСОБА_12 є окрема, власна кімната, він забезпечений одягом, навчальним приладдям та іншими необхідними речами. Територію подвір`я та біля будинку сім`я утримує в належному стані. Згідно з інформацією служби у справах дітей Дубовиківської сільської ради, обвинувачений як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах не перебував, але був на постійному

контролі. ОСОБА_9 закінчив 9 класів Чаплинської середньої загальноосвітньої опорної школи Синельниківського району Дніпропетровської області. Після чого вступив до "Дніпровського фахового коледжу залізничного транспорту та транспортної інфраструктури". Згідно характеристики з навчального закладу, протягом навчання на І курсі ОСОБА_12 зарекомендував себе як дисциплінований студент, заняття без поважних причин не пропускав. І програмний матеріал засвоював на середньому рівні. На II курсі (з вересня 2023 року) ОСОБА_12 припинив навчатися та не відвідував навчальні заняття, які проводилися дистанційно, телефонні дзвінки куратора ігнорував. З 30.11.2023 року неповнолітній був зарахований до 11-С класу (при ДУ "ДУВП № 4"). Зі слів обвинуваченого, він мас задовільний стан здоров`я. Відповідно до повідомлення з Васильківської районної лікарні на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Згідно з отриманою інформацією встановлено, що обвинувачений має інвалідність з дитинства в зв`язку з захворюванням ("В-23.1"). Зі слів обвинуваченого, він регулярно вживав алкогольні напої. Мало місце притягнення неповнолітнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП (07.08.2023р.) Також, неповнолітній вживав психоактивні речовини (бензин). Дану інформацію підтверджує дідусь неповнолітнього та соціальні служби. Незважаючи на невдалі спроби побороти власні залежності (після звернення в приватний наркологічний центр, неповнолітній через деякий час самовільно його залишив), обвинувачений продовжував вживати психоактивні речовини. що свідчить про те, що останній не зацікавлений у лікуванні та вживання психоактивних речовин вважає за норму життя. Зі слів обвинуваченого, він мав друзів з антисоціальною поведінкою. Не мав позитивного просоціального оточення. Вважає, що спілкування з особами з девіантною поведінкою не впливає на стиль його життя. Зі слів обвинуваченого, в родині мали місце конфлікти. Згідно з отриманою інформацією з КЗ "ЦНСП" Дубовиківської сільської ради, у ОСОБА_12 з членами сім`ї були складні

взаємовідносини. ОСОБА_12 не хотів спільно проживати з дідусем та бабусею, що в подальшому призводило до того, що неповнолітній на тривалий час залишав домівку, знаходився в покинутих будинках. Зі слів неповнолітнього, особистих інтересів та захоплені, не мас. У зв`язку з дистанційною формою навчання та регулярному пропуску занять, ОСОБА_12 не був залучений до просоціальних видів діяльності в учбовому закладі. В неповнолітнього не належним чином було організоване власне дозвілля. Однак, зі слів дідуся, ОСОБА_12 активно займався спортом, підтримував фізичну форму регулярними тренуваннями вдома, мав спортивний інвентар. З характеристики "Дніпровського фахового коледжу залізничного транспорту та транспортної інфраструктури" вбачається, що ОСОБА_12 за характером спокійний, врівноважений, завжди уникає будь яких конфліктних ситуацій, підтримував дружні стосунки з одногрупниками, з повагою ставився до старших. Проте, зі спостереження за неповнолітнім та бесіди з ним, психолог сектору ювенальної пробації м. Дніпра дійшов висновку, що підліток має явно завищену самооцінку, схильний до демонстративного типу поведінки, імпульсивних вчинків та проявів агресії. Спілкувався зверхньо, проявлялась груба жестикуляція. Обвинувачений в повній мірі усвідомлює свою провину та шкодує через вчинення правопорушення. Хоча і виправдовується тим, що алкоголь став причиною скоєння злочину. ОСОБА_9 виявив бажання прийняти участь у складанні досудової доповіді, що у свою чергу свідчить про його готовність до позитивних змін. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має статус дитини-сироти та дитина з інвалідністю у зв`язку з захворюванням, з народження перебуває на обліку АПВ ДБЛ № 4 з діагнозом - ВІЛ-інфекція, клінічна стадія ІІ, ангулярний хейліт, отримує АРТ, за місцем проживання характеризується задовільно, часто залишав домівку на тривалий час та проживав в покинутих будинках, спілкувався з безхатченками, мало місце безвідповідальне ставлення опікуна ОСОБА_14 до своїх опікунських обов`язків по відношенню до ОСОБА_9 щодо неналежного виконання нею своїх обов`язків по вихованню, навчанню та утриманню, внаслідок чого сектором ювенальної превенції ВП Синельниківського РУП порушувалося питання про притягнення опікуна ОСОБА_14 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, за місцем навчання станом на листопад 2022 року характеризувався позитивно, в подальшому припинив навчання без поважних причин, вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень визнав повністю, потерпілий до обвинуваченого претензій матеріального або морального характеру не має, питання щодо міри покарання просив вирішити на розсуд суду.

В якості пом`якшуючих покарання обставин згідно положень ст.. 66 КК України судова колегія враховує вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

В якості обтяжуючих покарання обставин згідно положень ст. 67 КК України судова колегія враховує вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Вирішуючи питання щодо призначення неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_9 виду покарання за вчинення ним кримінальних правопорушень, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно п. 17.1 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх («Пекінські правила») закріплено, що при виборі заходів впливу компетентний орган повинен керуватися такими принципами: а) заходи впливу завжди повинні бути співмірними не лише з обставинами та тяжкістю правопорушення, але й з становищем та потребами неповнолітнього, а також із потребами суспільства; b) рішення про обмеження особистої свободи неповнолітнього повинні прийматися лише після ретельного розгляду питання та обмеження має бути по можливості зведено до мінімуму;

с) неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої волі, якщо тільки він не визнаний винним у скоєнні серйозного діяння із застосуванням насильства проти іншої особи або у неодноразовому скоєнні інших серйозних правопорушень, а також за відсутності іншої відповідної міри впливу; d) при розгляді справи неповнолітнього питання про його чи її благополуччя має бути визначальним чинником.

Згідно п. п. 11, 12, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» згідно зі ст. 98 КК України до неповнолітніх як основні покарання можуть бути застосовані лише штраф, громадські та виправні роботи, арешт і позбавлення волі на певний строк, а як додаткові - штраф і позбавлення права обіймати певні посади або

займатися певною діяльністю. Застосування до осіб, які на час

постановлення вироку не досягли шістнадцятирічного віку, таких

покарань, як громадські та виправні роботи, а також арешту законом

не передбачено. Перелік видів покарань, визначений у ст. 98 КК, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття. Визначаючи розмір покарання таким особам,суд має виходити з відповідних положень статей 99-102 КК. Позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене особам, яким на момент вчинення злочину не виповнилося 18 років. Це покарання має застосовуватися до таких осіб тільки тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого. Судам треба мати на увазі, що ст. 102 КК України встановлено ряд особливостей призначення неповнолітнім покарання у виді позбавлення волі. За вчинення вперше особливо тяжкого злочину, поєднаного з умисним позбавленням людини життя, покарання не може перевищувати 15 років.

Так, санкція ч. 1 ст. 162 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Враховуючи ті обставини, що покарання у виді обмеження волі до обвинуваченого ОСОБА_9 не підлягає застосуванню за правилами ст. 98 КК України, а покарання у виді виправних робіт згідно ст. 100 КК України можуть бути призначені неповнолітньому лише за місцем роботи, але судом встановлено, що до затримання офіційного працевлаштування він не мав, внаслідок чого є недоцільним призначення даного виду покарання, то судова колегія дійшла висновку про можливість обрання обвинуваченому за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, покарання у виді штрафу.

Враховуючи вищевказані обставини у їх сукупності, наслідки суспільно-небезпечних діянь, конфліктні відносини між обвинуваченим та потерпілою, умови життя ОСОБА_9 , який має статус дитини-сироти та дитини з інвалідністю у зв`язку з захворюванням, його спілкування з особами антисоціальної поведінки, його неналежне виховання та відсутність контролю за ним з боку його колишнього опікуна ОСОБА_14 , відсутність до нього претензій матеріального та морального характеру та позицію потерпілого щодо міри покарання, судова колегія дійшла висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 неможливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, а саме у виді штрафу та позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих статей Кримінального Кодексу України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Крім того, в підтвердження даної позиції Європейський суд з прав людини, практика якого у відповідності до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі „Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Згідно вимог ч. 2 ст. 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нёю шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником. У зв`язку з відсутністю у неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 майна, достатнього для відшкодування витрат на залучення експерта, суд вважає необхідним стягнути витрати на залучення експерта з ОСОБА_15 , який призначений піклувальником над неповнолітнім обвинуваченим на підставі рішення виконавчого комітету Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 208 від 16.04.2024 року.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 - 371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн;

за ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 8 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту його затримання, тобто з 02.11.2023 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 02.11.2023 року до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з піклувальника ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-23/42168-Д від 22.11.2023 року, код бюджетної класифікації: 24060300, в розмірі 2390 грн; для проведення судової біологічної експертизи № СЕ-19/104-23/42085-БД від 24.11.2023 року в розмірі 8736 грн. 86 коп.; для проведення судово-товарознавчої експертизи № 453/24 від 24.01.2024 року на користь експерта ОСОБА_23 р/р КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 в розмірі 300 грн.

Речові докази, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області згідно квитанції № 132 (т. 2 а. с. 20-22), а саме: взуття, дві шкарпетки зеленого кольору, кофта та труси ОСОБА_10 , поміщених в паперові конверти, знищити, сережку жовтого кольору повернути власнику ОСОБА_11 ; що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області згідно квитанції № 135 (т. 2 а. с. 47-50), згідно квитанції № 134 (т. 2 а. с. 153-154) повернути власнику ОСОБА_11 ; згідно квитанції № 129 (т. 2 а. с. 65-66); згідно квитанції № 131 (т. 2 а. с. 206-207), згідно квитанції № 130 (т. 2 а. с. 217-218), згідно квитанції № 133 (т. 3 а. с. 28-29), згідно квитанції № 138 (т. 3 а. с. 87-89), згідно квитанції № 137 (т. 3 а. с. 146-147) знищити; що знаходяться в матеріалах кримінального провадження (т. 3 а. с. 110, а. с. 212), залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд в строк 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_9 в той же строк та в тому ж порядку з моменту вручення йому копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3