Справа № 579/1767/24
У Х В А Л А

"17" грудня 2024 р. слідчий суддя Кролевецького районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Кролевець Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, з професійно-технічною освітою, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

-підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.146 КК України, та додані до клопотання матеріали,-

В С Т А Н О В И В:

слідчий СВ відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області звернулася до суду з вищевказаним клопотанням, погодженим з начальником Кролевецького відділу Конотопської окружної прокуратури, у кримінальному провадженні №0000935 від 30.07.2024 року, в якому ставиться питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.146 КК України, в межах досудового розслідування.

На обґрунтування клопотання слідчий СВ відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 зазначила, що 29.07.2024 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_7 спільно з товаришами ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , рухаючись в автомобілі марки «Volkswagen Caddy» з державними номерними знаками НОМЕР_1 під керуванням останнього, в межах населеного пункту Богданка Шосткинського району Сумської області зупинилися на вимогу неповнолітньої ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка стояла на узбіччі дороги в напрямку міста Шостка Сумської області та попрохала їх підвезти її до міста Шостки Сумської області, в цей час у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виник умисел направлений на вчинення дій сексуального характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_9 .

Після надання згоди від ОСОБА_5 , який керував вище вказаним автомобілем, підвезти ОСОБА_9 від села Богданка Шосткинського району Сумської області до міста Шостка Сумської області, остання добровільно присіла на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля, де поруч знаходились ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в розмові ОСОБА_9 повідомила про свій 17 річний вік.

Надалі автомобіль марки «Volkswagen Caddy» з державними номерними знаками НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , в кабіні якого на пасажирському сидінні знаходились ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рухався від села Богданка, Шосткинського району Сумської області в напрямку міста Шостка Сумської області.

На виїзді з міста Шостка Сумської області в напрямку до м. Кролевець Конотопського району Сумської області, близько 21:49 год., автомобіль «Volkswagen Caddy» з державними номерними знаками НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 зупинився, після чого останній наказав неповнолітній ОСОБА_9 вийти з салону автомобіля та ОСОБА_8 проти волі ОСОБА_9 заштовхав її до (кузова) вантажного відділу вказаного автомобіля та знаходився разом з нею, а в цей час автомобіль продовжив рухатися.

Перебуваючи у (кузові) вантажного відділу вказаного вище автомобіля ОСОБА_9 висунула вимогу ОСОБА_8 висадити її, нащо останній відповів їй, що вказане можливе лише тоді коли ОСОБА_9 задовольнить статеві потреби ОСОБА_8 оральним способом, на що ОСОБА_9 відповіла відмовою.

Надалі, перебуваючи на території Кролевецької об`єднаної територіальної громади Конотопського району, в лісовому масиві розташованому в районі с.Воронцово Кролевецької ОТГ Конотопського району Сумської області, але точного місця не встановлено, в приблизний період часу з 21 години 59 хвилин по 22 годин 28 хвилин, ОСОБА_5 будучи водієм, зупинив вказаний автомобіль, та вийшовши з автомобіля відкрив двері вантажного відділу, де перебували ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , та наказав останній вийти з автомобіля. Коли ОСОБА_9 вийшла із вантажного відділення автомобіля то навкруги неї стояли ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в цей час ОСОБА_5 вимагав від неї вступити з ними в сексуальні відносини, нащо остання категорично відмовилася та просила відпустити її.

Після чого, ОСОБА_5 заштовхав ОСОБА_9 на переднє сидіння автомобіля та погрожуючи останній предметом схожим на пістолет, шляхом направлення їй в ділянку грудної клітини, наказав перебувати на передньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля «Volkswagen Caddy» з метою задоволення власної статевої пристрасті, шляхом вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло ОСОБА_9 з використанням генеталій.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення статевої свободи та недоторканості неповнолітньої ОСОБА_9 , а також, усвідомлюючи, що остання є неповнолітньою особою, переслідуючи умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, без добровільної згоди ОСОБА_9 , сів на водійське сидіння вказаного автомобіля, приспустив до колін свої шорти і труси та дістав статевий орган, при цьому тримаючи рукою за потилицю ОСОБА_9 , почав здійснювати поступальні рухи до ротової порожнини ОСОБА_9 проти її волі, спричинюючи їй фізичний біль.

В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_5 дійшов до еяколяції в ротову порожнину ОСОБА_9 , а їй наказав вилізти з автомобіля та виплюнути на землю.

Надалі, залишивши ОСОБА_9 у вантажному відділенні автомобіля під наглядом ОСОБА_8 та ОСОБА_7 сам ОСОБА_5 сів на пасажирське сидіння автомобіля марки «Volkswagen Caddy» з державними номерними знаками НОМЕР_1 та продовжив рух в напрямку м. Кролевець Конотопського району Сумської області. В цей час, ОСОБА_5 розумів та усвідомлював, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продовжували вчиняти відносно неповнолітньої ОСОБА_9 дії сексуального характеру.

Прибувши близько 22 год. 43 хв. на автомобілі марки «Volkswagen Caddy» з державними номерними знаками НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , до будинку АДРЕСА_2 , завели всі разом силоміць неповнолітню ОСОБА_9 до квартири АДРЕСА_3 на другому поверсі та залишивши її на одинці з ОСОБА_7 , близько 22 год. 49 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 покинули квартиру.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №746 від 10.09.2024 ОСОБА_9 , з урахуванням віку, рівня інтелектуально-мнестичного розвитку, емоційного стану розуміла характер та значення скоюваних відносно неї протиправних дій, проте можливість до активної протидії в ситуації, яка носила для досліджуваної характер стресогенної дії, була обмежена короткочасним станом розгубленості та страху, ОСОБА_9 не могла здійснювати активний, повноцінний опір, діяла в межах ресурсів власної особистості (намагалася відмовлятися робити певні дії, плакала, кричала, пасивно підкорювалася). ОСОБА_9 , з урахуванням віку, інтелектуально-мнестичного розвитку, емоційного стану, могла правильно сприймати обставини вчинюваного відносно неї злочину, та може давати про них відповідні покази. У ОСОБА_9 підвищеної схильності до фантазування та підвищеної схильності до навіювання не виявлено.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, а саме у вчиненні зґвалтування неповнолітньої особи, групою осіб.

Вчинення дій сексуального характеру супроводжувалися порушенням вимог ст.ст. 29, 23 Конституції України і ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» права і свободи на особисту недоторканість особи та вільне пересування.

Зокрема, 29.07.2024 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 погодилися на вимогу неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підвезти її до міста Шостки, Сумської області, при цьому керуючись раптово виниклим прямим умислом направленим на незаконне позбавлення волі неповнолітньої ОСОБА_9 з метою вчинення відносно неї дій сексуального характеру групою осіб.

Надалі автомобіль марки «Volkswagen Caddy» з державними номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , в кабіні якого знаходились за добровільною згодою ОСОБА_9 , поруч ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вирушив від села Богданка, Шосткинського району Сумської області та близько 21:49 год. зупинився на виїзді з м. Шостка Сумської області в напрямку до м. Кролевець Конотопського району Сумської області, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, порушуючи основні права, свободи та інші загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина і які закріплені Конституцією України, а саме на повагу гідності громадянина, права на фізичну свободу та особисту недоторканість, діючи проти волі із застосуванням фізичної сили, заштовхали ОСОБА_9 до (кузова) вантажного відділу вказаного автомобіля до якого також заліз ОСОБА_8 , який забрав у ОСОБА_9 мобільний телефон, та продовжили рух в напрямку з м. Шостка Сумської області до м. Кролевець Конотопського району Сумської області.

Надалі, ОСОБА_5 зупинив автомобіль на території Кролевецької об`єднаної територіальної громади, Конотопського району, в лісовому масиві розташованому між населеними пунктами селища Вороніж, Шосткинського району та міста Кролевець, Конотопського району та в період часу з 21 години 52 хвилин по 22 годин 38 хвилин, погрожуючи ОСОБА_9 предметом схожим на пістолет, наказав останній залізти на переднє сидіння вказаного автомобіля «Volkswagen Caddy», позбавивши тим самим можливості вільного пересування останню та проти її волі вчинив відносно неї сексуальне насильство разом з ОСОБА_8 .

Також, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 застосовуючи фізичну силу до ОСОБА_9 , заштовхали останню до (кузова) вантажного відділу автомобіля марки «Volkswagen Caddy» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , та перебуваючи з нею поруч змусили проти її волі до вступу з ними в статеві зносини.

Діючи за попередньою змовою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та

ОСОБА_8 незаконно утримуючи у вищевказаному автомобілі та позбавивши неповнолітню ОСОБА_9 волі вільно обирати місце свого знаходження, повезли її в напрямку м. Кролевець Конотопського району Сумської області до квартири ОСОБА_7 . Надалі, ОСОБА_9 , зрозумівши, що її ввели в оману, та хвилюючись за своє життя та здоров`я, розуміючи, що через свій неповнолітній вік не зможе чинити опору, була вимушена залишатись поряд з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проти своєї волі до 22:49 год. 29 липня 2024 року.

Продовжуючи злочинні дії спрямовані на незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , діючи свідомо за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в порушення прав, гарантованих Конституцією України, Конвенцією про захист прав і основних свобод людини від 4 листопада 1950 pоку Ратифікованої Україною 17 липня 1997, продовжили утримувати неповнолітню ОСОБА_9 проти її волі у вище вказаній квартирі до 00 год. 48 хв. 30 липня 2024 року. Після чого, близько 01 год 35 хв. 30.07.2024, відвезли її до будинку ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 , де залишили неповнолітню ОСОБА_9 з ОСОБА_8 . Перебуваючи у даному будинку близько до 01 год. 37 хв., ОСОБА_9 знайшла змогу та втекла, де її знайшли працівники поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, а саме у вчиненні незаконного позбавлення волі людини за попередньою змовою групою осіб.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 без визначення розміру застави, оскільки є великий ризик того, що ОСОБА_5 буде намагатися вплинути на потерпілу, свідків з метою зміни їх первинних показів, або переховуватися від органів досудового розслідування та суду . Додав, що досудове розслідування не завершене.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що досудове розслідування завершене, свідки та потерпіла по справі допитані, всі докази зібрані. Клопотання слідчого є необгрунтованим, просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід в виді цілодобового домашнього арешту з застосуванням засобів електронного контролю, або визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчим відділом відділення поліції № 1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000935 від 30.07.2024 року відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.152, ч.2 ст.146 КК України, ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.146 КК України, ОСОБА_7 який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.3 ст.153, ч.2 ст.146 КК України.

01.08.2024 року ОСОБА_5 повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

23.10.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.146 КК України.

01.08.2024 року відносно ОСОБА_5 слідчим суддею Кролевецького районного суду Сумської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.09.2024 року включно.

24.09.2024 року відносно ОСОБА_5 слідчим суддею Кролевецького районного суду Сумської області продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 30.10.2024 року без визначення розміру застави (а.с. 46-48 ).

22.10.2024 року слідчим суддею Кролевецького районного суду Сумської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000935 від 30.07.2024 року за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України до шести місяців, а саме до 31 січня 2025 року.

24.10.2024 року відносно ОСОБА_5 слідчим суддею Кролевецького районного суду Сумської області продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 грудня 2024 року.

Підозра ОСОБА_5 повністю обґрунтовується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом обшуку, протоколом огляду, протоколом допиту потерпілої, протоколом додаткового допиту потерпілої та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя проаналізувавши матеріали кримінального провадження, вислухавши учасників судового засідання, дійшов до висновку, що прокурором та старшим слідчим СВ у клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.146 КК України.

Також доведено, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме:

-п.1 ч.1 ст.177 КПК України ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки він вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.152 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років у зв`язку з чим, перебуваючи на волі ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що відносно нього буде застосовано покарання у вигляді позбавлення волі, може почати переховуватися від органів слідства та суду, чим перешкоджатиме виконанню процесуальних рішень та встановленню істини у кримінальному провадженні;

-п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_9 щодо зміни своїх первинних показань на його користь з метою пом`якшення його відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення у цьому ж проваджені, або уникнення відповідальності, незаконно впливати на свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 з метою зміни своїх первинних показань на свою користь з метою пом`якшення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення у цьому ж проваджені;

-п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 буде вчиняти інші кримінальні правопорушення, так як неодноразово мали місце заяви про вчинення ним аналогічних злочинів за фактами яких приймались рішення про списання матеріалів до архіву та окрім цього він офіційно не працевлаштований, що дає підстави вважати, що може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою. При розгляді клопотання про продовження тримання під вартою мають враховуватися у відповідності до ч.3 ст.199 КПК України й наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Розглядаючи заявлене клопотання, слідчий суддя послідовно враховує положення ст.ст.177, 178, 183 КПК України, а також ч.2 ст.29 Конституції України.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Однак, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 року по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 року по справі №674/1202/19, від 27.02.2019 року по справі №0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , а саме те, що він не одружений, не працює, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим, збільшений обсяг підозри, злочин вчинений відносно неповнолітньої особи, групою осіб, інші обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику, зазначеного прокурором та слідчим, як переховування підозрюваного від суду через тиск тягаря можливого відбування покарання.

Слідчий суддя приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи і таке втручання в право підозрюваного на свободу та особисту недоторканість має легітимну мету та відповідає вимозі пропорційності.

Оцінивши доводи старшого слідчого та прокурора щодо існування ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення та можливість впливати на потерпілу та свідків, слідчий суддя зазначає, що доводи сторони обвинувачення є переконливими, такі ризики продовжують існувати.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що є підставою для продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт або визначення розміру застави, слідчий суддя враховує, що інший більш м`який запобіжний захід сам по собі не здатний запобігти можливості переховування від суду, оскільки, перебуваючи в умовах домашнього арешту або будучи звільненим під заставу, підозрюваний не буде позбавлений можливості залишити житло та пересуватись на власний розсуд.

Виходячи з положень КПК України та висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в п.33 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №288/1158/16-к, суд на даній стадії розгляду справи позбавлений можливості надавати юридичну оцінку діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, слідчий суддя не може визнати обґрунтованими доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для подальшого тримання підозрюваного під вартою та наявності підстав для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю або визначення розміру застави, оскільки вказані вище обставини в їх сукупності свідчать як про те, що ризики вчинення підозрюваним вищезазначених дій, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились, так і про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно, з наведених вище підстав суд відмовляє в клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу або визначення розміру застави.

Слідчий суддя також враховує, що строк тримання під вартою підозрюваного спливає 22 грудня 2024 року, строк досудового розслідування спливає 31 січня 2025 року, але для всебічного, повного та об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні органу досудового розслідування необхідно виконати певний обсяг процесуальних та слідчих дій, які неможливо здійснити до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з сексуальним насильство, вчинене групою осіб, щодо неповнолітньої особи, також враховуючи ризики, визначені ст.177 КПК України, які продовжують існувати, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 196, 197, 199, 615, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене з начальником Кролевецького відділу Конотопської окружної прокуратури, у кримінальному провадженні №0000935 від 30.07.2024 року, в якому ставиться питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.146 КК України, задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 31 січня 2025 року без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання підозрюваного та захисника про заміну запобіжного заходу тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або визначення розміру застави - відмовити.

Ухвалу для виконання та контролю направити начальнику відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області і начальнику Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали встановити до 31 січня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним протягом 5 днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 18 грудня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1