11.03.2025 Справа № 756/1609/25
Унікальний № 756/1609/25
Провадження № 1-кп/756/1069/25
УХВАЛА

11 березня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 (в режимі відео конференції),

провівши підготовче засідання у кримінальному провадженні № 0000240 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, має дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В підготовчому засіданні прокурор просив призначити справу до розгляду, клопотань не заявив.

Обвинувачений і захисник не виловили заперечень щодо призначення справи, клопотання відсутні.

Перешкоди для призначення судового розгляду вказаного кримінального провадження відсутні, так як справа підсудна цьому суду, угоди не укладалися, підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 2 ст. 314 КПК, або повернення обвинувального акту прокурору, немає.

Враховуючи думку учасників процесу та те, що всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду вирішені, суд вважає за необхідне закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд.

Також, під час підготовчого засідання прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку дії раніше застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, з альтернативним запобіжним заходом у виді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на обґрунтованість висунутого особі обвинувачення, на існування ризиків у кримінальному провадженні, та на неможливість запобігти існуючим ризикам застосуванням до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 і його захисник заперечили проти продовження тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або зменшити суму застави.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши надані письмові документи, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно зі статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти порядку несення військової служби та в умовах воєнного стану, що кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 5 ст. 407 КК України.

Із клопотання прокурора та доданих до нього документів встановлено, що 22.06.2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру.

13.01.2025 ОСОБА_3 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді від 13.01.2025 р. до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При обранні такого запобіжного заходу слідчий суддя виходив із наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Згідно з Реєстром матеріалів досудового розслідування, у сторони обвинувачення наявні певні докази пред`явленого обвинувачення: покази свідків, протоколи слідчих дій, які можуть бути досліджені та оцінені тільки під час судового розгляду.

При цьому, на цій стадії суд не вирішує питання доведеності винуватості.

Аналізуючи дані про особу обвинуваченого, суд приймає до уваги, що він є раніше не судимим, має зареєстроване місце проживання, офіційно не працевлаштований, неодружений, стверджує, що має дитину віком 7 років, яка знаходиться в інтернаті.

Водночас, обвинуваченому інкримінується вчинення тяжкого кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, що пов`язано з ухиленням від військової служби.

Виходячи із тяжкості злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_3 у сукупності із наведеними даними про його особистість, суд вважає наявним ризик, що обвинувачений перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винуватим, може переховуватися від суду (пункт 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Водночас, прокурором не наведено переконливих аргументів або доказів на підтвердження інших заявлених ризиків.

Суд приходить до висновку про доведеність прокурором того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам, оскільки на даному етапі особисте зобов`язання, порука, домашній арешт, не є достатніми для гарантування поведінки обвинуваченого, виходячи із встановлених судом ризиків, тяжкості кримінального правопорушення. Крім того, відомостей про право власності на житло за місце реєстрації, про склад сім`ї, суду не надано.

Водночас, застава, як альтернативний запобіжний захід вже визначена обвинуваченому.

У рішенні в справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022 р. (заява № 23312/15), Європейський суд з прав людини зазначив, що розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява № 54335/14, пункт 70, від 22 травня 2018 року). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль, як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява № 60859/00, пункт 111, від 07 грудня 2006 року).

У вказаній справі Європейський суд з прав людини констатував, що неналежне наведення аргументів щодо визначення розміру застави, є порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції.

Таким чином, враховуючи заявлені обвинуваченим фінансові можливості щодо внесення застави, та відсутність доказів його платоспроможності щодо застави у визначеному раніше розмірі, враховуючи, що розмір застави не повинен бути завідомо непомірним, суд вважає можливим зменшити визначений обвинуваченому розмір застави до 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 121 120,00 грн., який у разі внесення, буде достатнім для гарантування виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

З огляду на встановлені ризики, які не перестали існувати, характер і тяжкість обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою, суд вважає що клопотання прокурора слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 193, 194, 197, 314-317, 369, 372, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09 травня 2025 включно.

Зменшити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 грн. 00 коп.

У разі внесення застави звільнити обвинуваченого з під варти і покласти на нього обов`язки:

- не відлучатись із м. Києва без дозволу суду,

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- здати на зберігання до органів державної міграційної служби свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, які надають право виїзду за кордон (за наявності).

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у відкритому судовому засіданні о 14 год. 00 хв. 17 березня 2025 року в залі судових засідань Оболонського районного суду міста Києва.

Судовий розгляд кримінального провадження провести суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена в частині запобіжного заходу до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повна ухвала оголошена 13.03.2025 р.

Суддя ОСОБА_1