Справа № 203/6618/24
Провадження № 1-кп/0203/839/2025
В И Р О К

іменем України

21 лютого 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000252 від 24.07.2024 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лохвиця Миргородського району Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, має на утриманні особу похилого віку, інваліда ІІ групи, військовослужбовця на посаді водія-хіміка взводу радіаційного, хімічного і біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 в званні солдат, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем Збройних сил України, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001.

Проте 23 липня 2024 року приблизно о 20 годині 38 хвилин в темний час доби, в період сутінок, солдат ОСОБА_4 , керуючи на достатніх правових підставах автомобілем марки «ВАЗ-2108» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому в якості пасажира на передньому сидінні перебував військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_5 , рухаючись з боку м. Селидове в бік с.Цукурине по автодорозі Михайлівка-Селидове-Курахове в межах Селидівської територіальної громади Покровського району Донецької області, на ділянці дороги на відстані 650 м. до с.Цукурине, проявляючи злочинну самовпевненість, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не будучи уважним, не маючи перешкод технічного характеру для об`єктивного сприйняття дорожньої обстановки, адекватно не реагуючи на зміну дорожньої обстановки, при виявленні перешкоди у вигляді автомобіля «Hyundai Tucson» європейський реєстраційний номер НОМЕР_3 , який стояв у правого краю дороги в попутному напрямку руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, продовжив рух та скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson» європейський реєстраційний номер НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-2108» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, забійна рана тім`яної ділянки справа, забійні рани м`яких тканин обличчя, перелом кісток носа, стінок обох верхньощелепних пазух, кліток гратчастого лабіринту, задньої стінки лівої лобної пазухи, гемосинус, пневмоцефалія, закрита травма грудної клітини, перелом 8-10 ребр зліва, лівобічний гемопневмоторакс, закритий перелом заднього краю правої вертлужної впадини, вивих головки правої стегнової кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння

Допущені солдатом ОСОБА_4 порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно небезпечними наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується, визнав повністю, підтвердив всі обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив врахувати відшкодування обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди та обрати покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті і в матеріалах кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що прокурор, потерпілий, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення доведена в повному обсязі та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, за місцем проживання та проходження служби характеризується позитивно, не одружений, має на утриманні особу похилого віку бабусю ОСОБА_6 , інваліда ІІ групи, відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, беручи до уваги відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставини, що його пом`якшує, - щирого каяття.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, суд вважає можливим при призначенні покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленою санкцією ч. 2 ст. 286 КК України для даного виду покарання, у виді двох років позбавлення волі.

З урахуванням особи ОСОБА_4 , який на даний час є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тому суд вважає можливим, відповідно до ст. 58 КК України замінити покарання обвинуваченому у виді 2-х років позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців з відрахуванням із сум грошового забезпечення обвинуваченого в дохід держави у розмірі 20 відсотків. На переконання суду, продовження несення особою військової служби сприяє обороноздатності держави, а накладені обмеження, є достатніми для попередження вчинення як ОСОБА_4 , так і іншими особами, аналогічних кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує, що ОСОБА_4 проходить військову службу на посаді водія, а також має на утриманні бабусю ОСОБА_7 , яка є особою похилого віку, інвалідом 2 групи, обмежена в пересуванні та інших близьких родичів не має, для подальшої можливості виконання останнім військових обов`язків та можливості використовувати водійське посвідчення при перевезеннях бабусі суд не застосовує додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна підлягає вирішенню в порядку ст. 174 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 58 КК України замінити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі покаранням у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із сум грошового забезпечення ОСОБА_4 в дохід держави в розмірі 20 відсотків.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової-автотехнічної експертизи №СЕ-19/113-24/4724-ІТ від 20.09.2024, в сумі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) гривня 74 копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової-автотехнічної експертизи №СЕ-19/113-24/5672-ІТ від 15.10.2024, в сумі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 07 копійок.

Скасувати накладений ухвалою слідчого суді Селидівського міського суду Донецької областівід 26.07.2024 року арешт на автомобіль ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 ;

Речові докази:

Автомобіль ВАЗ2108, номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зберігається за адресою: АДРЕСА_1 , - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська.

Вирок з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

-

-

-

Суддя ОСОБА_1