Номер провадження:1-кс/521/3758/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2024 року м. Одеса
Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить скасувати арешт на майно, а саме: на автомобіля марки «Lexus RX 200Т», номер кузова НОМЕР_1 , 2016 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , який належить як добросовісному набувачу ОСОБА_3 та зобов`язати працівників відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області негайно повернути автомобіль марки «Lexus RX 200Т», номер кузова НОМЕР_1 , 2016 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 та ключі від нього.
Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що замість майданчика для зберігання автомобіля як речового доказу, який на собі зберіг сліди правопорушення відповідно до ухвали суду, автомобіль переданий на зберігання ОСОБА_5 , що не відповідає ухвалі слідчого судді про накладення арешту на майно та може привести до втрати, знищення цих слідів, у зв`язку із чим за його заявою стосовно дізнавача та прокурора внесені відомості до ЄРДР за невикоання судового рішення. Жодник відомостей щодо вчинення кримінального правопорушення не отримано під час розслідування, а тому ніякого доказового значення автмобіль не має та потреба у його арешті відпалп. В порядку цивільного судочинства договор купівлі-продажу автомобіля недійсним не визнано.
Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що ОСОБА_7 є потерпілою у кримінальному провадженні, автомобіль був безпосереднім об`єктом правопорушення, тому є речовим доказом, досудове розслідування триває. В порядку цивільного судочинства договор купівлі-продажу не оскаржувався.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Із мотивувальної частини ухвали вбачається, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що вказаний вилучений автомобіль марки ««Lexus RX 200Т», номер кузова НОМЕР_1 , відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, тобто є доказом злочину, оскільки є матеріальним об`єктом, який є предметом злочину у даному кримінальному провадженні та зберіг на собі його сліди, може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже, арешт було накладено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення речових доказів.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Дія заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, було застосовано з метою збереження та подальшого дослідженні речових доказів, досудове розслідування триває, остаточне рішення у кримінальному провадженні не прийняте, тому вирішення питання про відсутність потреб у подальшому арешті зазначеного майна - є передчасним, враховуючи, що у зазначеному кримінальному провадженні вказане майно є речовим доказом, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-174, 309, 392 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1