ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1184/25
провадження № 1-кс/753/294/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні, внесене 18 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 296, частиною першою статті 263, частиною другою статті 355 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тараща, Київської області, українця, громадянина України, освіта вища, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 296, частиною другою статті 355 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшло вказане вище клопотання.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 20 січня 2025 року матеріали клопотання передано судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що у провадженні СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000269, дані щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 355 КК України.

Приблизно у жовтні 2024 року, ОСОБА_7 , який є фізичною особою підприємцем, та займається обслуговуванням автомобілів на своєму СТО за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 169, був укладений усний договір, з ОСОБА_5 відповідно до якого останній був прийнятий на роботу на посаду механіка. При цьому конкретної заробітної плати на момент укладання угоди обговорено не було. В ході цієї цивільно - правової угоди будь-які письмові документи, які передбачали умови та порядок виконання договірних зобов`язань не складались та договір мав усний характер. 16.01.2025 приблизно о 09:00 год., ОСОБА_5 , прийшов до СТО за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 169, де в нього відбувся словесний конфлікт з ОСОБА_7 , після якого ОСОБА_5 , залишив вказане СТО.

В подальшому, 18.01.2025 близько 08:00 год., ОСОБА_5 , прийшов до СТО за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 169, де в той час перебував ОСОБА_8 , який відповідно до усних домовленостей з ОСОБА_7 , виконував функції адміністратора вказаного СТО, та почав вимагати, щоб останній сплатив йому зарплату за виконану роботу в сумі 1900 грн. В свою чергу ОСОБА_8 , повідомив, що вирішувати фінансові питання необхідно з ОСОБА_7 , який буде на робочому місці 20.01.2025. Далі, цього ж дня близько 14:00 год., ОСОБА_5 , повторно прийшов до СТО за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 169, де в той час перебував ОСОБА_8 , який відповідно до усних домовленостей з ОСОБА_7 , виконував функції адміністратора вказаного СТО, та почав вимагати, щоб останній сплатила йому зарплату за виконану роботу в сумі 1900 грн. В свою чергу ОСОБА_8 , повідомив, що вирішувати фінансові питання необхідно. з ОСОБА_7 , який буде на робочому місці 20.01.2025. На цьому підґрунті у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел направлений на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, прагнучі показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, із застосуванням вогнепальної зброї.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , того ж дня, близько 15 год. 40 хв., діючи умисно, та з метою вчинення хуліганських дій попрямував до СТО за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому взявши з собою предмет візуально схожий на автомат Калашникова 74. У подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, що виразилось у тому, що останній ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності, добропристойності, усвідомлюючи, що на території України запроваджений військовий стан, тримаючи у руках предмет візуально схожий на автомат Калашникова 74, здійснив один постріл в стелю приміщення СТО.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України.

Після чого, ОСОБА_5 , з метою отримати від ОСОБА_8 грошові коштів в сумі 1900 грн., за виконану роботу, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин утримуючи при собі предмет візуально схожий на автомат Калашникова 74, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання почав погрожувати вбивством ОСОБА_8 , у разі не сплати вище вказаних грошових коштів. В свою чергу ОСОБА_8 , будучи наляканим, та сприймаючи погрози вбивством як реальні віддав для ОСОБА_5 , грошові кошти у сумі 1900 грн. Отримавши грошові кошти, ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні примушування до виконання цивільно - правових зобов`язань із погрозою вбивства, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 355 КК України.

Слідчий посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_5 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з чим у клопотання слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив суд клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України. Заперечував проти альтернативного запобіжного заходу, який може бути застосований до підозрюваного - застава, оскільки кримінальне правопорушення вчинено із погрозою застосування насильства.

В обґрунтування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, для запобігання яких до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на те, що ризиком того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового слідства та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно ухилятись від явки до органу досудового слідства та суду, тобто переховуватись з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, зауважив, що відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2016 року ОСОБА_5 було засуджено за ч.5 ст. 27, п.12 ч.2 ст. 115 КК України. Також підозрюваний не має постійного місця проживання у місті Києві, проживає де знайде, тобто постійно змінює місце проживання.

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Ризиком того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має належних засобів для існування, міцних соціальних зв`язків. Ризиком впливу на свідків та потерпілого прокурором зазначено те, що свідки та потерпілий безпосередньо на цей час судом не допитані.

Також, на думку прокурора, необхідно врахувати обставини, передбачені статтею 178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 296 та частиною другою статті 355 КК України, соціальні зв`язки підозрюваного, відсутність у нього постійного офіційного місця роботи, майновий стан.

Під час досудового слідства не встановлено будь-яких ґрунтовних даних про те, що підозрюваний не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні подав скаргу, в порядку статті 206 КПК України, на незаконне затримання підозрюваного, яку обґрунтував тим, що ОСОБА_5 був затриманий не на місці вчиненні кримінального правопорушення, а через 2,5 години зовсім в іншому місці, а отже у слідчого були відсутні законні підстави для його затримання. Крім того, в протоколі про затримання зазначено дві взаємовиключні підстави затримання.

ОСОБА_5 підтримав скаргу захисника та викладені в ній обставини.

Враховуючи, що скарга на незаконне затримання подана під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу й передана слідчому судді ОСОБА_1 у судовому засіданні, зважаючи на необхідність невідкладного розгляду скарг на незаконне затримання, для недопущення протиправного обмеження прав ОСОБА_5 на свободу, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу на незаконне затримання у цьому судовому засіданні разом з розглядом питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Частинами першою, другою, третьою статті 206 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи; якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи; слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Звільнення особи в порядку статті 206 КПК України може бути здійснено за відсутності законної підстави такого затримання, тобто відповідного рішення слідчого судді / суду чи правоохоронних органів.

ОСОБА_5 затримали 18 січня 2025 року об 18:03 год на підставі статті 208 КПК України, оскільки 18 січня 2024 року о 15:42 він, знаходячись в приміщенні СТО, вчинив хуліганство із застосування зброї.

Як вбачається з протоколу затримання від 18 січня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено підстави його затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснені права за статтею 42 КПК України та повідомлено Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про затримання ОСОБА_5 та місце його подальшого перебування.

З протоколу затримання вбачається, що ОСОБА_5 відмовився його підписувати у присутності двох понятих, крім того, протокол містить запис проте, що після ознайомлення підозрюваного з підставами затримання та правами і обов`язками, будь-яких клопотань та заяв від нього не надійшло.

Як вбачається із рапорту заступника командира роти ІНФОРМАЦІЯ_2 18 січня 2025 року було отримано виклик від чергового Київ 55 «погроза фізичною розправою за адресою: АДРЕСА_2 ». Прибувши на місце виклику, було отримано пояснення від працівників СТО щодо обставин виклику, дані особи, який погрожував, його опис та місце проживання (зі слів власника СТО). Пізніше працівники поліції встановлювали можливе місце знаходження особи (яким саме чином більш повно описано в рапорті) та через 2,5 години затримали підозрюваного за адресою: АДРЕСА_3 . Також за цією адресою було знайдено транспортний засіб, в якому на передньому сидіння знаходився автомат АК 74, відстебнутий «магазин» з набоями 5.45.

Таким чином, доводи скарги на незаконне затримання ОСОБА_5 є необґрунтованими, а така скарга задоволенню не підлягає.

Стосовно клопотання про обрання запобіжного заходу адвокат ОСОБА_4 надав письмові заперечення, які підтримав у судовому засіданні. Просив суд у задоволенні клопотання відмовити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію адвоката, вказав, що він не погрожував нікому фізичною розправою, його обманув власник СТО, не виплачував йому кошти, як вони усно домовлялись, які він заробив, виконуючи свою роботу на СТО. Крім того, власник не створив нормальних умов праці, не було інструменту для ремонту, він приносив свій інструмент та працював, він ніколи не знав, які ціни на ті послуги (ремонт), який він здійснює, все було по домовленості між замовником та власником. Спочатку все було більш менш нормально, а потім почали затримувати виплату заробітної плати. Зазначив, що він просив 16 січня 2025 року, щоб йому виплатили заробітну плату, проте йому нічого не заплатили, він чекав до 18 січня 2025 року, що власник подзвонить і запропонує варіант вирішення проблеми, проте ніхто не дзвонив. Потім він 18 січня 2025 року на транспортному засобі приїхав на СТО, забрав свій інструмент і знову просив адміністратора віддати йому заробітну плату, на що той сказав, що всі питання до власника. Вказав, що він був розлючений такою поведінкою керівництва СТО (був на «взводе»), взяв в автомобілі автомат Калашнікова, зайшов до СТО, десь о 16:00 год, весь час тримав автомат вгору, ні на кого його не направляв, хотів лише налякати адміністратора, здійснив один постріл вгору (стеля), після чого адміністратор подивився в журналі, яку роботу він виконав, скільки мав отримати за це заробітної плати, сказав, що він заробив 1900 грн та віддав йому 2000 грн, а він (підозрюваний) повернув 100 грн решти. Вказав, що хотів лише отримати чесно зароблені гроші, нікому зброєю не погрожував та не направляв на адміністратора. Потім сів до автомобіля та поїхав до знайомих на інше СТО, де пізніше його затримали працівники поліції. Просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000269, дані щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 355 КК України.

18 січня 2025 року у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 було затримано в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України.

19 січня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 296 та частиною другою статті 355 КК України. На підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано наступні докази: протокол допиту потерпілого; ??протоколи допитів свідків, ??протоколи огляду місця події; протокол проведення обшуку; протокол затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України; інші матеріали кримінального провадження.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у пункті 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку суду, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення статті 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, слідчий суддя дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_5 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, так як надані слідчим докази свідчать про те, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміновані дії при зазначених у клопотанні обставинах. При цьому, слідчим суддею також враховуються надані підозрюваним пояснення щодо подій, які мали місце 18 січня 2025 року за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 169.

Отже, слідчий суддя вважає, що має місце наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого частиною четвертою статті 296 та частиною другою статті 355 КК України. При цьому, злочин, передбачений частиною четвертою статті 296 КК України відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із частиною другою статті 177 КПК України окрім обґрунтованої підозри підставою застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з клопотання, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, беручи до уваги пояснення підозрюваного в судовому засіданні, а також особистість ОСОБА_5 , слідчий суддя погоджується з тим, що на даний час наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки, ОСОБА_5 немає постійного місця проживання та реєстрації у місті Києві, офіційно непрацевлаштований, проживає де знайде (зазначено ним особисто у судовому засіданні), у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Поруч з тим, слідчий суддя враховує, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Слідчий суддя враховує той факт, що діючий на території України режим обмеження виїзду за кордон військовозобов`язаних чоловіків жодним чином не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки стосується обмеження виїзду за кордон у законний спосіб та не виключає можливості здійснення спроб перетнути кордон незаконно, з огляду на те, що наразі частина державного кордону України не контролюється, а тому такий спосіб не може виключатися, як неможливий.

Також на думку слідчого судді обґрунтованим є ризик впливу на свідків, потерпілого, оскільки усвідомлюючи міру покарання, яка може бути до нього застосовано за вироком суду, враховуючи, що свідки та потерпілий колишні співробітники підозрюваного, він знає місця іх проживання та роботи, та може вчинити дії, які призведуть до зміни свідками/потерпілим їх показань.

До того ж, слід враховувати визначену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

Поряд з цим, слідчий суддя не вважає обґрунтованим ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, зважаючи на обґрунтування його прокурором у судовому засіданні, а також враховуючи пояснення підозрюваного щодо обставин тих подій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 .

Також слідчим суддею враховується, що як зазначив у судовому засіданні підозрюваний і це підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2016 року, відповідно до якого він засуджений за ч.5 ст. 27, п.12 ч.2 ст. 115 КК України на цей час не набрав законної сили та його розгляд призначено в Київському апеляційному суді на лютий 2025 року.

Відповідно до статті 178 КПК України слідчий суддя, оцінюючи клопотання слідчого, враховує також тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки, зокрема санкція частини четвертої статті 296 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до семи років, вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, а також те, що підозрюваний офіційно не працює, зареєстрований в Київській області, постійного місця проживання, в тому числі у м. Києві, не має. Приймаючи таку позицію, слідчий суддя враховує показання підозрюваного та захисника, але окрім їх показань у судовому засіданні інших доказів стороною захисту надано не було.

Згідно із частиною першою статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наведені, на думку слідчого судді, обставини свідчать, що прокурор довів обставини, передбачені пунктом 1 частиною першою статті 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбачені пунктами 2, 3 тобто існування ризиків та наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу як - тримання під вартою (пункти 1, 3 частини першої статті 177 КПК України), який є винятковим запобіжним заходом, і що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків.

Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 лише такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою є, наразі, необхідним для запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам, як встановлено і неможливість застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу. А отже, стосовно підозрюваного підлягає застосуванню запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В той же час, під час судового засідання не встановлено обставин можливості застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як домашній арешт, оскільки з огляду на особистість підозрюваного, відсутність постійного місця проживання у місті Києві, такий запобіжний захід не будє дієвим.

Отже, клопотання слідчого, подане у кримінальному провадженні, внесеного 18 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 296, частиною другою статті 355 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на шістдесят днів - підлягає задоволенню.

При цьому суд зазначає, що строк тримання під вартою 60 днів рахується з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , а саме - з 18 січня 2025 року з 18:03 год.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Судом не встановлено обставин, визначених в частині четвертій статті 183 КПК України, які б не дозволяли визначити підозрюваному заставу одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи зазначене, з огляду на майновий стан підозрюваного, відсутність у нього офіційного місця роботи, зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, зважаючи на приписи пункту 2 частини п`ятої статті 182 КПК України, слідчий суддя визначає підозрюваному заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

При цьому, слідчим суддею також перевірено, що підозрюваному 19 січня 2025 року було відповідно до вимог статей 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 296, частиною другою статті 355 КК України, що свідчить про відсутність порушень прав підозрюваного, а також перевірено, що підозрюваного затримали в порядку статей 206-209 КПК України, а під час розгляду клопотання не було встановлено можливих застосувань незаконних засобів чи впливу при затриманні, або в процесі доставки до слідчого судді.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

скаргу адвоката ОСОБА_4 , подану у порядку статті 206 КПК України - залишити без задоволення.

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 березня 2025 року до 18:03 год.

Визначити ОСОБА_5 , 1980 року народження заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 грн.

В разі внесення застави застоводавцем (підозрюваним, або іншою фізичною чи юридичною особою) негайно звільнити ОСОБА_5 з -під варти та покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Термін обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави, визначити до 18 березня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду проголошено 27 січня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1