ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року Індустріальний районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000384 від 02.04.2024 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, із середньою освітою, неодруженого, раніше судимого 22.01.2024 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 126 КК України до 200 годин громадських робіт, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України, -

за участю учасників судового провадження: прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілих- ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представників потерпілих - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , захисника-адвоката - ОСОБА_14 , обвинуваченого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 01 квітня 2024 року близько 21 годин 00 хвилин, більш точний час встановити не надалось можливим, перебував поблизу відділення №51 АТ «Укрпошта» розташованого за адресою: м. Дніпро, просп. Петра Калншневського. 18, разом із ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , при цьому між ним з одного боку з ОСОБА_17 з іншого боку з ОСОБА_16 , раптово виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту у ОСОБА_6 на ґрунті ревнощів раптово виник злочинний умисел на спричинення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій раптово виниклий умисел на спричинення тілеснихушкоджень, ОСОБА_6 дістав з кишені спортивної кофти, яка була вдягнута на ньому, предмет схожий на ніж та утримуючи його в лівій руці направився в бік ОСОБА_16 , намагаючись спричинити останньому тілесні ушкодження. В цей час у вищевказаний конфлікт втрутився ОСОБА_10 , в результаті у ОСОБА_6 раптово виник злочинний намір, спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій раптово виниклий умисел на спричинення тілеснихушкоджень, ОСОБА_6 утримуючи в лівій руці предмет схожий на ніж направився в бік ОСОБА_10 , після чого умисно спричинив один удар ОСОБА_10 предметом схожим на ніж, в область обличчя, а саме носу, та один удар предметом схожим на ніж, в область лобкової ділянки тіла, тим самим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: колото різаної рани лобкової ділянки, що під час травматичного процесу ускладнилась нагноєнням та підшкірною гематомою, закритий перелом основи нігтьової фаланги третього пальця лівої кисті за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Надалі, у зазначеному місці та день, тобто 01.04.2024, у вищевказаний конфлікт втрутився ОСОБА_15 оскільки побачив, що у ОСОБА_10 , відкрилась кровотеча в області обличчя, та здійснив спробу забрати предмет схожий на ніж у ОСОБА_6 , в результаті у ОСОБА_6 , раптово виник злочинний намір, спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_15 .

Так, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_15 , обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи кримінально-протиправний характер вчинюваних дій, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжкого тілесного ушкодження та бажаючи їх настання, продовжуючи утримувати у лівій руці предмет схожий на ніж, умисно із силою наніс ОСОБА_15 один удар вказаним предметом в область грудної клітини праворуч, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки в ділянці правої ключиці, що переходить у раньовий канал з ушкодженням міжреберної артерії в другому міжребер`ї, пошкодженням права: легені. 1,5 літри крові в правій плевральній порожнині, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Таким чином дії ОСОБА_6 виразилися в:

- умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України;

- умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечного для життя в момент заподіяння, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

У судовому засідання при допиті обвинуваченого, ОСОБА_6 свою провину у вчинених злочинах визнав частково та пояснив суду, що 01.04.2024 року о 20.30 годин повертався з роботи та проходив повз магазин АТБ, де зустрів свою колишню співмешканку ОСОБА_18 , вона була разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і ОСОБА_6 вирішив провести ОСОБА_18 додому та поговорити з нею дорогою, на що ОСОБА_21 став питати куди та навіщо ОСОБА_22 веде ОСОБА_18 , на що ОСОБА_22 повідомив, що вирішив провести ОСОБА_18 додому, оскільки бажає з нею поспілкуватися та йому необхідно ще встигнути на автобус, щоб дібратись в м. Підгороднє, де він мешкає. Тоді ОСОБА_19 , ОСОБА_21 і ОСОБА_23 пішли за ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Підходячи до перехрестя між ОСОБА_19 , ОСОБА_26 і ОСОБА_20 з одного боку та ОСОБА_24 виник словесний конфлікт. ОСОБА_22 просив, щоб його не чіпали та відпустили додому, але ОСОБА_19 вдарив ОСОБА_27 в обличчя, потім ще на нього накинувся ОСОБА_21 , внаслідок чого ОСОБА_22 почав відмахуватись від них та вдарив ОСОБА_28 в обличчя. ОСОБА_23 перегородив дорогу велосипедом і тоді ОСОБА_22 накинувся на ОСОБА_29 , а ОСОБА_21 накинувся на ОСОБА_6 ході бійки, ОСОБА_22 , захищаючи себе, дістав з кишені кофти ніж для захисту, оскільки зліва ОСОБА_27 бив ОСОБА_23 , а справа - ОСОБА_30 . Вони повалили ОСОБА_27 на землю та били кулаками по голові. Будучи наляканим ОСОБА_22 намагався вирватися, і втративши рівновагу натикнувся з ножем на ОСОБА_31 . Вирвавшись ОСОБА_22 швидко зібрав всі свої речі і покинув місце злочину. У судовому засіданні ОСОБА_6 стверджував, що випадково спричинив ушкодження ножем потерпілим ОСОБА_32 і ОСОБА_33 , злякавшись їх дій та захищаючи себе, не заперечував, що саме від його дій потерпілим ОСОБА_34 і ОСОБА_33 були спричинені середньої та тяжкі тілесні ушкодження

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_28 і ОСОБА_29 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав частково.

Незважаючи не часткове визнання провини обвинуваченим ОСОБА_6 , його винність у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст.121 КК України повністю підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_10 суду повідомив, 01.04.2024 року разом з ОСОБА_20 , ОСОБА_35 і ОСОБА_17 перебували біля АТБ на АДРЕСА_2 . До них підійшов обвинувачений ОСОБА_22 та забрав ОСОБА_18 , з якою пони разом пішли по проспекту П. Калнишенвського. ОСОБА_21 , ОСОБА_23 і ОСОБА_35 почали йти за ними позаду, в ході чого, між ОСОБА_35 і ОСОБА_24 через виникли з боку ОСОБА_27 ревнощі до ОСОБА_36 почався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_19 кинув велосипед в бік ОСОБА_27 ОСОБА_21 просив заспокоїтися хлопців та не вчиняли бійку, але ОСОБА_22 підійшов до ОСОБА_28 і вдарив його. Потім ОСОБА_21 повалив ОСОБА_27 на землю, в цей момент до них підійшов ОСОБА_23 та просив, щоб ОСОБА_22 заспокоївся, але ОСОБА_22 спочатку завдав удар ножем ОСОБА_33 в бік, а потім наніс удар ножем ОСОБА_37 .

Також, потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні підтримав заявлену позовну заяву та просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 100 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди та 49 703,04 гривень за рахунок спричиненої майнової шкоди.

Окрім того, ОСОБА_10 просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 витрати на правничу правову допомогу в сумі 21 000,0 гривень.

Потерпілий ОСОБА_15 суду повідомив, що знайомий з обвинуваченим ОСОБА_6 , оскільки мешкали в одному районі міста, дружніх та неприязних відносин до нього не має. 01.04.2024 року ОСОБА_15 їхав на велосипеді від магазину АТБ, що знаходиться на пр. П. Калнишевського в бік вул. Байкальської у м. Дніпро. Побачивши попереду своїх знайомих ОСОБА_28 і ОСОБА_19 , ОСОБА_15 під`їхав ближче, поклав велосипед і підійшов до них. ОСОБА_21 , ОСОБА_19 і ОСОБА_22 голосно спілкувалися та сперечалися. ОСОБА_15 попросив ОСОБА_6 заспокоїтися, що було далі ОСОБА_15 чітко не пам`ятає, лише пам`ятає, що він перебував в реанімації в лікарні, у зв`язку з тим, що отримав тяжкі тілесні ушкодження, які йому спричинив ОСОБА_6 .

Також, потерпілий ОСОБА_15 у судовому засіданні підтримав заявлену позовну заяву та просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 800 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди та 19 467,25 гривень, за рахунок спричиненої майнової шкоди.

Свідок ОСОБА_16 суду повідомив, що знайомий з обвинуваченим ОСОБА_6 і 01.04.2024 року ОСОБА_16 разом з ОСОБА_21 та ОСОБА_20 перебували біля магазину АТБ по проспекту П. Калнишевського у м. Дніпро. Біля магазину до них підійшла ОСОБА_38 , а ще через деякий час підійшов ОСОБА_22 ОСОБА_38 разом з ОСОБА_24 пішли вздовж проспекту П. Калнишевського в бік вулиці Байкальській. ОСОБА_16 повідомив, що у нього були стосунки з ОСОБА_17 , і саме через ревнощі у них з ОСОБА_24 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_16 вдарив долонею по обличчю ОСОБА_27 і почалася бійка між ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 і ОСОБА_15 . Коли в процесі бійки побачили у ОСОБА_27 предмет схожий на ніж, ОСОБА_16 разом із ОСОБА_10 намагалися забрати з рук ОСОБА_6 ножа, заблокувавши йому рух, але побачили як ОСОБА_15 втратив свідомість в результаті ножового поранення. Після чого ОСОБА_15 відвезли до лікарні, а ОСОБА_6 втік с місця події.

Свідок ОСОБА_17 суду повідомила що з обвинуваченим ОСОБА_24 знайома, раніше проживали разом, є його колишньою співмешканкою. 01.04.2024 року у вечірній час йшла з роботи додому і зустріла знайомих ОСОБА_19 , ОСОБА_28 і ОСОБА_29 , з якими вона спілкувалась біля магазину. Приблизно хвилин через п`ять до них підійшов ОСОБА_22 та відвів ОСОБА_18 в сторону поговорити, потім запропонував провести ОСОБА_18 додому, вказавши, що їй не потрібно спілкуватися з ОСОБА_19 та ОСОБА_21 ОСОБА_38 разом з ОСОБА_24 пішли в бік проспекту П. Калнишевського, а за ними пішли ОСОБА_19 , ОСОБА_21 і ОСОБА_39 . Зупинившись біля відділення "Укрпошти" між ОСОБА_24 і ОСОБА_19 виник словесний конфлікт, причину якого вона не може зазначити у суді, а потім ОСОБА_19 долонею вдарив ОСОБА_27 по обличчю і почалась бійка. ОСОБА_38 намагалась зупинити бійку. Ножові поранення у потерпілих побачила вже після їх отримання, механізм спричинення та ножа в руках ОСОБА_27 не бачила. У ОСОБА_6 після бійки не було видимих тілесних ушкоджень.

Окрім показів потерпілих та свідків, винність обвинуваченого підтверджується наступними доказами, які надані прокурором та безпосередньо досліджені судом:

- протоколом огляду від 01.04.2024 року з фото таблицею до нього, згідно якого у приймальному відділенні КНП "МКЛ №6" за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, 13 оглянуто одяг ОСОБА_15 , а саме спортивна кофта синього кольору з біло-червоними вставками зі слідами РБК та механічними пошкодженнями;

- протоколом огляду від 02.04.2024 року з фото таблицею до нього, згідно якого було оглянута ділянка місцевості за адресою: м. Дніпро, пр. П. Калнишевського біля будинку 18, а саме біля приміщення "Укрпошта" №49051, де виявлено та вилучено 2 змиви РБК;

- протоколом обшуку затриманої особи від 02.04.2024 року з диском до нього, згідно якого 02.04.2024 року було затримано ОСОБА_6 та в ході обшуку виявлено та вилучено куртку чорну, кофту темно-синю, футболку сіру, штани спортивні чорні, кросівки чорні, зарядний пристрій, запальничку, ключі від квартири, щипці для нігтів;

- протоколом огляду від 02.04.2024 року з диском до нього, згідно якого за допомогою ноутбуку "ASUS" чорного кольору та цифрової комп`ютерної миші "Logitech M85" були оглянуті відомості та інформація, що міститься за посиланням "Телеграм канал ХДніпро", де в стрічці новин міститься повідомлення з текстом "Вечірній рамс на ОСОБА_40 ", з відеозаписом, при перегляді якого встановлено, що на відеозаписі відображається частина території, розташована на пішохідній доріжці розташованій вздовж проїзної частини пр. Петра Калнишевського у м. Дніпро. На початку відеозйомки видно, що спиною ближче до ракурсу зйомки знаходиться особа чоловічої статі № 1, одягнена в штани чорного кольору з полосами по боках, спортивна куртка чорного кольору, кепка чорного кольору. Попереду нього дещо ліворуч знаходиться особа чоловічої статі №2 одягнений у кепку біло-чорного кольору, кофту біло-чорного кольору, шорти біло-чорного кольору, рюкзак чорного кольору, праворуч від якого знаходиться особа №3 чоловічої статі одягнений у спортивну кофту біло-чорного кольору, штани чорного кольору, кросівки білого кольору. Далі особа № 1 рухається на особу №2 та б`є лівою ногою в область тулубу. На відео звучать декілька чоловічих голосів. Після чого декілька разів повторюється фраза "викинь ножа". Далі Особа №1 підходить до ділянки місцевості розташованої вздовж пішохідної доріжки та щось піднімає звідти, після чого переміщується на тротуар, де також щось з асфальту піднімає та (голос чоловічої статі при цьому зазначає «теперь буду по одному вычеслять буду резать вас»). Далі звучить голос схожий за тембром на жіночий, який зазначає «посмотри что ты наделал», в цей час особа з голосом чоловічої статі зазначає «убью, физически» далі особа № 1 зникає з поля зору камер відеоспостереження. На іншому відеозаписі встановлено, що 4 особи чоловічої статі несуть особу чоловічої статі до легкового автомобіля червоного кольору та кладуть на заднє сидіння.

- протоколом огляду від 03.04.2024 року з диском до нього, згідно якого оглянуто відеозаписи, що містяться за посиланням "Телеграм канал ХДніпро";

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.04.2024 року з диском до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 вказав на механізм спричинення йому тілесних ушкоджень за обставин, що мали місце 01.04.2024 року близько 20.15 годин поблизу відділення "Укрпошта ", розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. П. Калнишевського, 18;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.05.2024 року за участю ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_41 , в ході якого ОСОБА_6 вказав на механізм та спосіб спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , що мали місце 01.04.2024 року, вказаний слідчий експеримент було проведено за допомогою відеофіксації, яку було оглянуто безпосередньо у судовому засіданні;

- речовими доказами визнаними в кримінальному провадженні.

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №628/1035-БД від 19.04.2024, кров потерпілого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А, за ізосерологічною системою АВ0.

Кров потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №636/1055-БД від 16.05.2024, на наданих на дослідження штанах (об`єкти №№1-6) та кофті (об`єкти №№7,8) встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини.

При серологічному дослідженні крові в слідах об`єктів №№1-8 виявлений антиген В, що не виключає можливості походження крові у зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0.

Враховуючи отримані результати дослідження та групову належність крові потерпілого ОСОБА_15 , а саме те, що в слідах крові об`єктів №№ 1-8 виявлений антиген В, який є групо специфічним антигеном його крові, не виключена можливість походження зазначених слідів за рахунок крові потерпілого ОСОБА_15 .

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №636/1056-БД від 16.05.2024,

на наданій на дослідження кофті (об`єкти №№1-9) встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини.

При серологічному дослідженні слідів крові об`єктів №№1-9. Виявлений антиген В ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливості походження вказаних слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглюти- ніном анти-А.

Враховуючи отримані результати дослідження та групову приналежність осіб, що проходять по справі, не виключена можливість походження крові в слідах об`єктів №№1-9 від ОСОБА_15 , оскільки, виявлений в вказаних слідах крові антиген В є групоспецифічним для крові потерпілого.

Оскільки в слідах крові об`єктів №№1-9 не виявлено ізогемаглютинінів анти-А і анти-В, які є групоспецифічною складовою крові ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , даних про походження (присутнісь) крові потерпілого ОСОБА_10 та (або) ОСОБА_6 в вказаних слідах не отримано.

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №636/1054-БД від 16.05.2024, згідно «Висновку експерта» відділення судово-біологічних експертиз та досліджень КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» №628/1035-БД за 2024 р., кров потерпілого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А, за ізосероло- гічною системою АВО.

Згідно «Висновку експерта» відділення судово-біологічних експертиз та досліджень КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» №628/1035-БД за 2024 р., кров потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти- А і анти-В, за ізосерологічною системою АВО.

При дослідженні зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена група 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО.

На наданих на дослідження двох аплікаторах (об`єкти №№1,2) встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини.

При серологічному дослідженні крові в слідах об`єктів №№1,2 антигени А і В та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В не виявлені, тому висловитись про групову належність крові у виявлених слідах за ізосерологічною системою АВО неможливо.

Оскільки в слідах крові об`єктів №№1,2 групова належність крові за ізосерологічною системою АВО не встановлена, відповісти на питання слідчого щодо належності крові в зазначених слідах окремій особі не є можливим.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1085е від 16.04.2024, у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: забійна рана спинки носу; синці: обличчя, третього пальця лівої кисті; садно правого колінного суглобу, що спричинені від дії тупого (тупих) твердого предмету (предметів); колото-різана рана лобкової ділянки, що спричинена від дії гострого колюче-ріжучого предмету, типа клинка ножа, в термін, на який вказує обстежений, тобто 01.04.2024 року.

Тілесні ушкодження спричинені в короткий термін часу, одне за одним, послідовність їх спричинення встановити неможливо.

Виявлене тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани лобкової ділянки, забійної рани спинки носу як кожне окремо так і у сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Синці обличчя, третього пальця лівої кисті, садно правого колінного суглобу за своїм характером як кожне окремо так і у сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Механізм виникнення встановлених тілесних ушкодженьвідповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 15.04.2024, за участі потерпілого ОСОБА_10 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1137е від 22.04.2024, на основі судово-медичної експертизи проведеної ОСОБА_10 у нього виявлені тілесні ушкодження:закритий перелом основи нігтьової фаланги третього пальцялівої кисті, забійна рана спинки носу; синці: обличчя, третього пальця лівої кисті; садно правого колінного суглобу, що спричинені від дії тупого (тупих) твердого предмету (предметів); колото-різана рана лобкової ділянки, що під час травматичного процесу ускладнилась нагноєнням та підшкірною гематомою, що спричинена від дії гострого колюче-ріжучого предмету, типа клинка ножа, в термін, на який вказує обстежений, тобто 01.04.2024 року.

Тілесні ушкодження спричинені в короткий термін часу, одне за одним, послідовність їх спричинення встановити неможливо.

Виявлене тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани лобкової ділянки, що під час травматичного процесу ускладнилась нагноєнням та підшкірною гематомою, закритий перелом основи нігтьової фаланги третього пальця лівої кисті за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Забійна рана спинки носу відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Синці обличчя, третього пальця лівої кисті, садно правого колінного суглобу за своїм характером як кожне окремо так і у сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1303е від 07.05.2024, у ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітки в ділянці правої ключиці, що переходить у раньовий канал з ушкодженням міжреберної артерії в другому міжребер`ї, пошкодженням правої легені, 1,5 літри крові в правій плевральні порожнині, що спричинені від дії не менш одного удару плоского колюче-ріжучого предмету, типа леза ножа, в напрямку спереду назад, зверху вниз, у термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові, тобто 01.04.2024 року.

Встановлене тілесне ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1437е від 20.05.2024, виявлені у ОСОБА_15 тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітки в ділянці правої ключиці, що переходить у раньовий канал з ушкодженням міжреберної артерії в другому міжребер`ї, пошкодженням правої легені, 1,5 літри крові в правій плевральні порожнині.

Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 15.04.2024, за участі ОСОБА_6 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1436е від 20.05.2024, виявлені у ОСОБА_15 тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітки в ділянці правої ключиці, що переходить у раньовий канал з ушкодженням міжреберної артерії в другому міжребер`ї, пошкодженням правої легені, 1,5 літри крові в правій плевральні порожнині.

Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 15.04.2024, за участі ОСОБА_10 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1478е від 22.05.2024, у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: закритий перелом основи нігтьової фаланги третього пальця лівої кисті, забійна рана спинки носу, синці: обличчя, третього пальця лівої кисті. садно правого колінного суглобу; колото-різана рана лобкової ділянки, що під час травматичного процесу ускладнились нагноєнням та підшкірною гематомою.

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. Даних обставин під час розгляду кримінального провадження та недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 85-89 КПК України судом не встановлено.

В даній справі порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), тобто певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій дотриманий, про що власне свідчать надані стороною обвинувачення копії постанов слідчого, протоколів, копія ухвали слідчого судді про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як наслідок, суд сприймає надані стороною обвинувачення докази (протоколи, постанови, висновки експертиз та інші), як належні та допустимі, які у своїй сукупності доводять обставини, визначені ст.91 КПК України та через їх призму останні сприймаються судом, як дійсні.

Здійснюючи перевірку вказаних висновків, як джерел доказів, на предмет можливості їх використання у кримінальному провадженні, суд встановив, що вони були отримані із дотриманням норм КПК України. Вказані документи підтверджують достовірність, можливість використання та допустимість інших досліджених судом доказів.

З огляду на викладене, вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими, оскільки прямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню та мають значення для даного кримінального провадження, отримані у порядку, передбаченому КПК України, показання свідків є логічними, послідовними, узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом.

Будь-яких даних, передбачених ч.2 ст.96 КПК України щодо свідків у даному провадженні, як то, показання, документи, які підтверджують їх репутацію, засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, суд у своєму розпорядженні не мав, і, відповідно, у нього відсутні підстави сумніватись у достовірності їх показів.

З огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення кримінально-правових, юридично значущих ознак та визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретним складам злочинів, передбаченим Кримінальним кодексом України, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України як умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння і за ч.1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 121 КК умисне тяжке тілесне ушкодження це умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

До того ж, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

Умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (стаття 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками. Із суб`єктивної сторони злочин може бути вчинений із прямим або непрямим умислом (умисна форма вини).

За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Залежно від характеру передбачення суспільно небезпечних наслідків виділяють умисел конкретизований і неконкретизований. Конкретизований умисел - це умисел, за якого особа передбачає конкретний характер суспільно небезпечних наслідків свого діяння, а неконкретизований - за якого особа передбачає можливість настання альтернативних суспільно небезпечних наслідків.

Згідно з усталеною судовою практикою, узагальненою, зокрема, у пункті 22 Постанови Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року №2 «Про судове практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», питання про умисел, необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Так, відповідно до досліджених висновків судово-медичних експертиз потерпілому ОСОБА_15 завдано тяжких тілесних ушкоджень, потерпілому ОСОБА_42 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Наведені вище обставини кримінального правопорушення в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_6 умисно здійснив удар ножем потерпілих ОСОБА_43 і ОСОБА_10 , оскільки для цього, необхідно було докласти певних зусиль, зокрема дістати з кишені ніж, який як було встановлено в судовому засіданні знаходився при обвинуваченому. Крім того, обвинувачений достовірно знав, що в кишені знаходиться саме ніж, тому, здійснюючи змах рукою із ножем, він розраховував на особливу вразливу дію застосованого знаряддя і такі можливі наслідки, як поранення потерпілих, від якого його здоров`ю буде спричинена шкода, і хоча не бажав, але свідомо припускав такі наслідки. При цьому тяжкість цих наслідків у свідомості ОСОБА_6 не була конкретизована, тобто він діяв з непрямим умислом. У таких випадках, особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, а саме умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, для відмежування умисного тяжкого тілесного ушкодження від умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

При цьому за змістом ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст.36 КК України).

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 не перебував у стані загрози, що потребувала б оборони. Встановлені обставини підтверджують умисел обвинуваченого на спричинення тілесних ушкоджень, а не вчинення оборонних дій чи навпаки перевищення меж таких дій.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б підтверджували, що під час конфлікту дії потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_10 і свідка ОСОБА_16 стосовно обвинуваченого були тим суспільно небезпечним посяганням, безпосередньо спрямованим на заподіяння негайної та невідворотної шкоди, яке вимагало від ОСОБА_6 діяти в стані необхідної оборони.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 за наведених обставин не міг відчувати реальну загрозу життю та здоров`ю собі, а відтак дії потерпілих і свідка ані за своїм характером, ані за об`єктивними проявами не могли бути розцінені обвинуваченим такими, що досягли ступеню суспільної небезпечності та викликати стан необхідної оборони.

Крім того, суду не надано належних, достовірних та достатніх доказів отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень під час подій 01 квітня 2024 року. Доказів звернення до правоохоронних органів матеріали провадження не містять та стороною захисту не надано до суду протягом всього розгляду справи судом.

Отже, зміст досліджених судом фактичних обставин і доказів дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 діяв з умислом (не прямим) на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_15 і тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_10 , усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх наслідки і свідомо допускав їх настання.

З огляду на викладене, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду як позиція сторони захисту про здійснення обвинуваченим ОСОБА_6 необхідної оборони під час подій 01 квітня 2024 року, так і відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.128 КК України.

Суд приходить висновку, що до показань обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно відноситися критично та розцінює їх винятково, як позицію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин. Крім цього, вказані показання спростовуються комплексом зібраних у кримінальному провадженні чітких, логічних, послідовних, переконливих та узгоджених між собою доказів, які є належними і допустимими відповідно до ст.ст.85,86 КПК України, так як підстави недопустимості доказів вказані в ст.87 КПК України суду не надані і не доведені.

При визначенні заходу примусу - покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , яке буде необхідне та достатнє для виправлення та запобіганню нових злочинів, суд з урахуванням принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації, та сприянню досягнення справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та нетяжким злочинами, а також особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимого, не має на утриманні непрацездатних осіб та неповнолітніх дітей, не страждає тяжкими захворюваннями, не є інвалідом.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

До обставин, що обтяжує покарання суд відносить рецидив злочинів.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2024 року до 200 годин громадських робіт.

На підставі викладеного остаточне покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю вироків, на підставі вимог ч. 1 ст. 71 та ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом повного приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком до покарання за даним вироком, у зв`язку з чим призначене покарання повинно бути визначено із реальним його відбуттям.

Щодо позовних вимог потерпілого ОСОБА_15 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 19 467,25 гривень за рахунок спричиненої майнової шкоди, суд дійшов наступного висновку.

Матеріальна шкода, яку поніс потерпілий ОСОБА_15 у повному обсязі підтверджуються доданими до позовної заяви чеками та квитанціями, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. (п. 3 постанови Пленуму ВСУ України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Відповідно до п. 9 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами про наявність моральних страждань потерпілого ОСОБА_15 на суму 800 000 гривень.

Суд зазначає, що відшкодування моральної шкоди не повинно призводити до безпідставного збагачення потерпілої особи. Відшкодування моральної шкоди, повинне бути з урахуванням засад розумності, справедливості та доведеності факту завдання позивачу моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить із загального принципу розумності, виваженості та справедливості, що закріплений в ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Заявлений потерпілим ОСОБА_15 позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 800 000 гривень підлягає частковому задоволенню на підставі ст.1167 ЦК України. З врахуванням матеріального стану обвинуваченого ОСОБА_6 з метою можливості виконання вироку в частині відшкодування моральної шкоди, керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути відшкодування моральної шкоди в розмірі 150 000 гривень.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 49 703,04 гривень за рахунок спричиненої майнової шкоди, суд вважає за необхідне задовольнити частково у сумі 33 703,04 гривень, що підтверджується наданими до цивільного позову квитанціями та чеками на медичні послуги та лікування, щодо відшкодування витрат, які були понесені у зв`язку з пошкодженням одягу та взуття, суд вважає позов в даній частині не доведений, оскільки суду не доведено належними та допустимими доказами, що заміна одягу та взуття є майновими збитками понесеними потерпілим внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 .

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 100 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди, на думку суду підлягають частковому задоволенню, з урахуванням характеру й обсягу фізичних та моральних страждань потерпілого, психоемоційних переживань, понесених ним внаслідок отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, у розмірі 50 000 гривень.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно вимог ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, до яких відносяться витрати на правову допомогу.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони (Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року у справі № 753/10228/20, провадження № 51-5868км21).

Відповідно до матеріалів справи, на підтвердження понесених потерпілою витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги №16042404 від 16.04.2024 року, додаткову угоду до Договору №16042404 про надання правової допомоги від 30.04.2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг №16042401 від 30.05.2024 року акт приймання-передачі наданих послуг №30052401 від 30.05.2024 року.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що потерпілий ОСОБА_10 отримував адвокатські послуги, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000 гривень

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1ст. 122 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років і шість місяців.

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України ОСОБА_6 призначити покарання за сукупністю злочинів, обравши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначив покарання, у виді позбавлення волі строком на п`ять років і шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання у виді 200 годин громадських робіт за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22.01.2024 року, що відповідно до ст. 72 КК України становить один 25 (двадцять п`ять) днів позбавлення волі та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців і двадцять п`ять днів.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його затримання з 02 квітня 2024 року, залишив незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набранням вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_15 19 467,25 гривень за рахунок спричиненої майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_15 150 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 33 703,04 гривень за рахунок спричиненої майнової шкоди та 21 000 гривень витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 50 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2024 року - скасувати.

Речові докази - спортивна кофта синього кольору з біло-червоними вставками зі слідами РБК, що знаходиться на зберіганні в камері речових доказів ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути потерпілому ОСОБА_15 .

Речові докази - змиви РБК, щипці для нігтів, що знаходиться на зберіганні в камері речових доказів ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити.

Речові докази - куртка чорна, кофта темно-синя, футболка сіра, штани спортивні чорні, кросівки чорні, зарядний пристрій, запальничка, ключі від квартири, що знаходиться на зберіганні в камері речових доказів ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути ОСОБА_6 .

Речові докази - диски з відеозаписами, що знаходяться при матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1