Справа № 203/6260/23
У Х В А Л А

іменем України

10 грудня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретареві - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002302, №0000255, №0000884 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

11.10.2023 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 182, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України; -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває об`єднане кримінальне провадження, а саме за обвинувальними актами відносно ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0002302, №0000255, №0000884 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 182, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, №.

За обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000255 від 22.11.2023 ОСОБА_4 , серед іншого, пред`явлено обвинувачення в тому, що він, 15.11.2023, близько о 23:00 год. перебував за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в у мовах воєнного етану, а саме грошових коштів ОСОБА_5 з його банківської карти,

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та протиправно, повторно, з корисливих мотивів 15.11.2023, у період часу з 23:00 год. до 23:04 год., ОСОБА_4 за місцем мешкання за адресою: м. Дніпро,; проспект Д. Яворницького, 54 здійснивши несанкціоноване втручання в роботу в електронної (автоматизованої) системи, а саме веб-банкінгу «A-банк», будучи достовірно обізнаним, що на всій території України дії воєнний стан, переконавшись що його дії є таємними для оточуючих викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 НОМЕР_1 , відкритого ним в АТ «Акцент Банк» належні ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1100 гри, шляхом їх переказу на власну банківську картку № НОМЕР_2 , емітовану в АТ «ПУМБ» розпорядившись у подальшому викраденими грошовим коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 1100 грн.

Такі дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Крім того, за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000255 від 22.11.2023 ОСОБА_4 , серед іншого, пред`явлено обвинувачення в тому, що ОСОБА_4 16.11.2023, о 05:43 год. перебував поблизу торгового центру «Озерка», за адресою: м .Дні про, вул. Степана Бандери, 2/3 де у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в Умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та протиправно, повторно, з корисливих мотивів 16.11.2023 у період часу з 05:43 годі до 05:46 год., ОСОБА_6 , знаходячись поблизу торгового центру «Озерка» га вищевказаною адресою, здійснивши несанкціоноване втручання в роботу в електронної (автоматизованої) системи, а саме веб-банкінгу «ОА-Банк», будучи достовірно обізнаним, що на всій території України діє венний стан, переконавшись, що його дії є таємними для оточуючих, викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Акцент-Банк» належні ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1985 грн., шляхом їх переказу на підконтрольну ОСОБА_4 банківську картку ОСОБА_7 № НОМЕР_3 , емітовану в АТ КБ «ПриватБанк», чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 1985 грн, розпорядившись викраденням майном на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по тим епізодам, де сума крадіжки вартістю менше 2684 грн., у зв`язку з втратою чинності закону яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши обвинувальні акти та додані до них матеріали, дійшов висновку про задоволення заявленого клопотання. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000255 від 22.11.2023, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 15.11.2023 та 16.11.2023 кримінальних правопорушеннях, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, вартість майна на момент вчинення кримінального правопорушення, становила 1100 грн. та 1985 грн.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Станом на 2023, час вчинення кримінального правопорушення, викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувало 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

09.08.2024року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 01.01.2023, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» становить 2684,00 грн.

Частина 7 ст.42 Закону України «Про правотворчу діяльність», у разі викладення структурного елемента нормативно-правового акта в новій редакції попередня його редакція втрачає чинність з дня набрання чинності новою редакцією цього структурного елемента.

Таким чином, з 09.08.2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а отже суд вважає, що внаслідок прийняття Закону №3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , оскільки розмір викраденого майна становив 1100 грн. та 1985 грн.

Згідно зі ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частина 3 ст.479-2 КПК України передбачає, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 висловив згоду на закриття вказаних кримінальних проваджень щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1ст.284 КПК України.

Згідно ч.2ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, щос т. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідност.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Так ч.1ст.5КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Положення п.4-1 ч.1ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом№3886-ІХпідвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за вказаними вище обвинувальними актами за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3ст.479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1ст.284 КПК України, кримінальне провадження за №0000255 від 22.11.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати на залучення експерта слід віднести на рахунок держави.

Питання про речові докази судом не вирішувалось у зв`язку з не долученням прокурором до обвинувального акту матеріалів кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284, ч.2 ст.284, ст.ст.285-288,181, 194, 331, 372,376, 479-2 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Кримінальні провадження №0000255 від 22.11.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч.1ст.284КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судової експертизи - віднести на рахунок держави.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження в межах решти обвинувачення в загальному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. В частині застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1