Справа № 308/1461/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Чоп, Ужгородський район, Закарпатська область, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, у порядку ст. 89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні №0000068, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2025,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні №0000068, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2025.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000068, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці на території м. Чоп Закарпатської області, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , виник спільний, корисливий, злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України.

Для виконання свого задуманого злочинного плану, пов`язаного із незаконним переправленням осіб призовного віку через державний кордон України та отриманням прибутку у вигляді грошових коштів, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 , за допомогою різних мобільних додатків, знайшли двох осіб, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_4 , які погодилися на своє незаконне переправлення через державний кордон України за грошові кошти по 3000 доларів США із кожного.

Зокрема, ОСОБА_9 , виконуючи спільні злочинні вказівки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , 19.01.2025, потягом сполученням «Харків-Ужгород» приїхав до м. Ужгород Закарпатської області разом із своїм батьком ОСОБА_10 . Повідомивши ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про своє прибуття, останні наказали йому знайти собі тимчасове житло, яке буде розташовуватися неподалік залізничного вокзалу в м. Ужгороді. За вказівками ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , використовуючи мобільний додаток «Booking.UA» орендував квартирне приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , де разом із своїм батьком ОСОБА_10 став чекати на подальші вказівки з приводу свого незаконного переправлення через державний кордон України.

Своєю чергою, ОСОБА_8 , виконуючи спільні злочинні вказівки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , 20.01.2025, потягом сполученням «Харків-Ужгород» приїхав до м. Ужгород Закарпатської області разом із своїм батьком ОСОБА_11 . Повідомивши ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про своє прибуття, останні йому наказали знайти собі тимчасове житло, яке буде розташовуватись неподалік залізничного вокзалу в м. Ужгороді. Виконуючи вказівки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 разом із своїм батьком ОСОБА_11 , заселилися до орендованого квартирного приміщення, де вже попередньо заселився його знайомий ОСОБА_9 із батьком ОСОБА_10 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , де став чекати на подальші вказівки з приводу свого незаконного переправлення через державний кордон України.

Починаючи із 19 по 24 січня 2025 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 разом із батьками чекали на подальші вказівки від ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які мали їм організувати їх незаконне переправлення через державний кордон України.

24.01.2025, приблизно о 15.00 год., батько ОСОБА_8 ОСОБА_11 отримав телефонний дзвінок від ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в якому отримав вказівку з приводу того, що потрібно винайняти автомобіль служби таксі та приїхати до готелю «Круїз», який знаходиться в с. Холмок Ужгородського району Закарпатської області, де ОСОБА_4 та ОСОБА_7 їх зустрінуть. Виконуючи вказівки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , батько ОСОБА_8 ОСОБА_11 за допомогою мобільного додатку «Uklon» орендував послуги служби таксі «Uklon», а саме транспортний засіб марки «KIA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_6 , який не був обізнаний у планах ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо їх незаконного перетину державного кордону України.

24.01.2025, приблизно о 16.06 год., ОСОБА_12 , керуючи автомобілем служби таксі «Uklon», забрав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 і вирушив з ними до визначеного на його мобільному додатку «Uklon» місця в АДРЕСА_7 .

Приїхавши на зазначене місце приблизно о 16.30 год., ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розрахувалися із водієм таксі ОСОБА_12 і вийшли із автомобіля. Своєю чергою, ОСОБА_12 поїхав на інший виклик.

Вийшовши із автомобіля служби таксі, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 побачили, що до них від автомобіля марки «Peugeot 308», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який там вже знаходився, швидким темпом йдуть дві особи ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які відразу надають вказівки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 сідати до автомобіля марки «Peugeot 308», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що останні і виконують. Перебуваючи всередині автомобіля, ОСОБА_4 , в присутності ОСОБА_7 та водія зазначеного автомобіля ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_8 , яка не була обізнана в злочинних планах останніх, став надавати вказівки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Злочинні вказівки полягали у тому, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 будуть доставлені до кордону, де мають побачити червоний паркан, і коли дійдуть до нього, їм треба пройти попід ним і пройти далі, де через 15 метрів вони будуть знаходитися на території Словацької Республіки. Такі вказівки ОСОБА_4 повторив декілька разів, а ОСОБА_7 , своєю чергою, підтримувала його і постійно підтверджувала, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не перші їхні клієнти і вони добре знають маршрут руху та взагалі добре володіють інформацією та способами незаконного переправлення осіб через державний кордон України поза пунктами пропуску. До того ж, ОСОБА_7 , за спільною попередньою домовленістю із ОСОБА_4 , постійно озиралася по сторонам із автомобіля, щоб не бути викритими працівниками правоохоронних органів.

Отримавши детальні вказівки від ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які декілька разів повторювалися, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на автомобілі марки «Peugeot 308», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , яка отримала попередньо від ОСОБА_4 точку висадки осіб, вирушили до кордону в напрямку с. Паладь-Комарівці Ужгородського району Закарпатської області.

У подальшому, того ж дня (24.01.2025), приблизно о 19.55 год., ОСОБА_13 , рухаючись спільно із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на автомобілі марки «Peugeot 308», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , в напрямку с. Паладь-Комарівці Ужгородського району Закарпатської області, були зупинені працівниками прикордонної служби на блокпосту, який знаходиться за 2000 метрів від лінії державного кордону України на напрямку 340 прикордонного знаку для перевірки документів та мети проїзду до прикордонного району. У зв`язку із тим, що останні не змогли пояснити причину їх пересування до кордону України, працівниками прикордонної служби було прийнято рішення про здійснення поглибленої перевірки осіб. Внаслідок чого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не змогли пояснити мету їх пересування і в подальшому були затримані в адміністративному порядку.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянню їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

07.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами свідка ОСОБА_8 від 26.01.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.01.2025; протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_8 від 27.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 26.01.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.01.2025; протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_9 від 27.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 26.01.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03.02.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.02.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 07.03.2025.

Щодо ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. При цьому аналіз обставин кримінального правопорушення свідчить про байдуже ставлення підозрюваного до законних вимог працівників правоохоронних органів. Враховуючи викладене, на думку сторони обвинувачення, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання у випадку засудження за злочин, а також будучи байдужим до законних вимог органів державної влади про вчинення тих чи інших дій (наприклад, вимог з`явитися до суду), може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також ОСОБА_4 офіційно проживає у прикордонному районі, обізнаний у методах організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а тому в будь-який момент з легкістю може покинути межі України та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Крім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків з метою зміни їхніх показань на його користь, оскільки підозрюваному добре відомо їхні контактні мобільні телефони та будучи на волі він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до них, а також інших свідків, які на даний час не встановлені, однак здійснюються всі необхідні заходи з метою їх встановлення, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, свідки не зможуть почувати себе у безпеці у випадку, якщо знатимуть, що ОСОБА_4 перебуває на волі.

На думку сторони обвинувачення, наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України). Одночасно підозрюваний вчинив злочин у сфері недоторканності державних кордонів, отже, є підстави вважати, що у ОСОБА_4 є достатньо рішучості для вчинення й інших кримінальних правопорушень.

Як зауважує слідчий, ОСОБА_4 наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері недоторканності державних кордонів, який належить до тяжких кримінальних правопорушень та відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан триває і на даний час, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється. Одночасно з тим, вік та стан здоров`я ОСОБА_4 не перешкоджає утриманню під вартою.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, яке, своєю чергою, не може бути іншим ніж позбавлення волі, у сторони обвинувачення є достатні підстави ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зауваживши, що подане клопотання є необґрунтованим та безпідставним, а наведені стороною обвинувачення ризики нічим не підтверджуються. З самого початку досудового розслідування підзахисний визнає вину, співпрацює з органом досудового розслідування та не має наміру перешкоджати досудовому розслідуванню. Захисник вказує, що якщо слідчий суддя дійде висновку про задоволення клопотання, то ОСОБА_4 залишиться без засобів для існування, при цьому просить визначити розмір застави у межах, визначених законом. Разом з тим, захисник просить застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з урахуванням міцності соціальних зв`язків підозрюваного.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, пояснивши, що проживає разом з родиною, його мати є інвалідом, працюють тільки він та його дружина.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000068, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

07.03.2025 у рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, надання засобів вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 25.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26.01.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.01.2025; протоколом пред`явлення транспортного засобу для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_8 від 26.01.2025; протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_8 від 27.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 26.01.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.01.2025; протоколом пред`явлення транспортного засобу для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_9 від 26.01.2025; протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_9 від 27.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 26.01.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_13 від 26.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03.02.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_12 від 03.02.2025; протоколом огляду предмету від 27.01.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 07.03.2025.

Беручи до уваги вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04), рішення від 21.04.2011) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, вік підозрюваного, який є молодою особою, та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, який одружений, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, відсутність у нього постійного місця роботи і джерела доходу, майновий стан підозрюваного, у порядку ст. 89 КК України раніше не судимий.

Також слідчий суддя враховує конкретні обставини вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, суспільну небезпечність та характер вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що належить до злочину у сфері недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації. При цьому, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України введено воєнний стан та запроваджено заходи правового режиму воєнного стану. У подальшому воєнний стан продовжено та на даний час такий триває. Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинено у період дії воєнного стану на території України, що істотно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки даного діяння.

Враховуючи наведене та вивчені матеріали клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеним під час розгляду клопотання наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, ризик, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формі, що передбачена п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає наявним у зв`язку із встановленням обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доводи сторони обвинувачення про існування інших ризиків, зазначених у клопотанні, належним чином не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із чим ці ризики не враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.1991 «Летельє проти Франції», скарга №12369/86).

Виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України та враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, існуючий в даному провадженні ризик, оцінений в сукупності із даними про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що належний контроль за поведінкою підозрюваного та дієве запобігання встановленому у провадженні ризику неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак, клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є підставним та підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчого судді не спростовують.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На виконання зазначених вимог слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення та стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, інші дані про його особу та встановлений ризик, передбачений ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що підозрюваному слід визначити заставу шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (3028 грн.), відповідно становить 181680 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючим у даному кримінальному провадженні ризиком.

Підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного не вбачається.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Підозрюваний ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження у порядку ст. 208 КПК України не затримувався та оскільки ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у відповідності до ст. 205 КПК України підлягає негайному виконанню після її оголошення, то підозрюваний має бути затриманий 11.03.2025, а тому строк тримання під вартою слід обчислювати з часу його затримання, тобто з моменту фактичного затримання з 11.03.2025.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання ОСОБА_4 під вартою обчислювати з моменту його фактичного затримання з 11 березня 2025 року.

Строк дії ухвали закінчується 05 травня 2025 року, включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрюваного, у разі внесення застави визначити до 05 травня 2025 року, включно, у межах строку досудового розслідування.

Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1