КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/615/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 309 КПК УКраїни Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваної ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.11.2024, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт. Михайлівка, Михайлівського р-ну, Запорізької обл., зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також ухвалою слідчого судді постановлено: після затримання підозрюваної ОСОБА_8 , доставити підозрювану до місця кримінального провадження для розгляду слідчим суддею питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 5, 6 ст.111-1 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 від 24.05.2024.

Постановою слідчого від 02.10.2024 у межах кримінального провадження підозрювану ОСОБА_8 оголошено у розшук, оскільки остання перебуває на тимчасово окупованій території Запорізької обл., де переховується від органів слідства та продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, повідомлення про підозру їй вручене в порядку, встановленому для вручення повідомлень.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання слідчого, без участі підозрюваної (у відповідності до положень ч. 1, ч. 6 ст. 193 КПК України), задовольнив вказане клопотання.

Рішення слідчого судді мотивовано наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, підозру у якому оголошено, крім того, слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказавши наступне.

ОСОБА_8 , перебуває на тимчасово окупованій території України, здійснює інформаційну діяльність у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямовану на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації, на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, розпалювання національної ворожнечі та ненависті, на приниження національної честі та гідності українців, виправдовує, визнає правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, заперечує тимчасову окупацію частини території України та переховується від органів досудового розслідування.

Крім того, враховано, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та від десяти до дванадцяти років, раніше не судима, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат підозрюваної ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про незаконність застосованого запобіжного заходу, необґрунтованість підозри, неналежне врахування обставин ст. 178 КПК України.

До того ж, підозрювана не обізнана про розгляд клопотання слідчого щодо неї, копія клопотання їй не вручалась, що є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , на підтримку апеляційної скарги захисту, думку прокурора на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Наразі є встановленим, що підозрювана ОСОБА_8 перебуває на тимчасово окупованій території України, в розшуку, продовжує співпрацю із державою-агресором.

Отже, вирішення питання застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_8 здійснюється за відсутності підозрюваної.

Як встановлено матеріалами клопотання, у провадженні слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №0000068 від 24.05.2024 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5, ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення, як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

президент російської федерації, 24.02.2022, о 05 годині оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

У зв`язку з викладеним, 24.02.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

За результатами воєнних дій, збройними силами російської федерації 28 лютого 2022 року незаконно окуповано сел. Михайлівка Василівського р-ну Запорізької області.

В порушення ст.ст. 1-3, 69, 71, 73 Конституції України, за рішенням т.зв. «Избирательной комиссии Запорожской области» 11 квітня 2023 року №4/53-1 від окупаційної влади створено територіальну виборчу комісію №19 (зона відповідальності ТОТ Михайлівського р-ну Запорізької області), строком повноважень з 2023 по 2028 роки. До складу незаконної виборчої комісії № 19 була призначена ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як член виборчої комісії від політичної партії «Єдина Росія», в період проведення незаконних виборів, ОСОБА_8 , приймала активну участі в організації та проведенні незаконних виборів в тимчасово окупованому селищі Михайлівка, безпосередньо здійснюючи виїзний побудинковий збір виборчих бюлетенів в сел. Михайлівка Василівського р-ну, Запорізької обл., що підтверджується відеозаписом розміщеним ІНФОРМАЦІЯ_4 в загальнодоступній мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3 » на якому ОСОБА_8 тримає скриньку з виборчими бюлетенями; висновком портретної експертизи від 19.09.2024 № СЕ-19/112-24/11401-ФП та протоколом огляду від 18.09.2024.

Таким чином, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймала активну участі в організації та проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 з власної згоди стала учасником та керівником районного відділення ВПП «Єдина Росія» в Запорізькій області та активно сприяла окупаційній владі рф в незаконному захопленні державної влади на територій України, приймає активно участь у заходах політичного характеру у співпраці з окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави агресора.

У подальшому, 21.04.2024, ОСОБА_8 прийняла участь в якості члена партії та керівника районного відділу ВПП «Єдина Росія» Михайлівського району Запорізької області у пропагандистському заході організований окупаційною владою в м. Мелітополь. Вказаний захід присвячений співробітникам та керівника новостворених муніципальних об`єднань Запорізької області. В ході заходу ОСОБА_8 отримала особисту відзнаку за вагомий внесок та активну участь у співпраці з владою агресором.

Крім того, ОСОБА_8 20.06.2023 прийняла участь у спільному заході організованим окупаційною владою в Михайлівському районі Запорізької області, метою якого була підтримка військових формувань держави агресора на території Запорізької області. В процесі заходу були передані матеріальна допомога військовослужбовцям рф; 20.07.2023 ОСОБА_8 , як член політичної партії «Єдина Росія» приймала активну участь в співпраці з окупаційною владою у проведенні пропагандистської діяльності серед молоді; 21.07.2023 ОСОБА_8 прийняла участь у спільному агітаційному заході організованим окупаційною владою в Михайлівському районі Запорізької області. В ході вказаного заходу були передані матеріальні цінності та пропагандистська література головам сільських поселень, що підпорядковані окупаційній адміністрації.

У межах даного кримінального провадження, 27.09.2024, слідчим за погодженням з прокурором, у відповідності до ст. ст. 110, 111, 276-278 КПК України, складено та підписано письмове повідомлення ОСОБА_8 .

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5, ч. 6 ст. 111-1 КК України, оскільки обґрунтованість підозри (наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення) підтверджується наданими прокурором інформацією та фактами, як от: повідомлення про виявлене кримінальне правопорушення від 24.05.2024, відповіді на доручення від 10, 20, 23.09.2024, протоколи огляду від 09.09.2024, 18.09.2024, 23.09.2024, протоколи допиту свідків ОСОБА_11 від 13.09.2024, ОСОБА_12 від 13.09.2024, протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками від 13.09.2024, висновок експерта №СЕ-19/112-24/11401-ФП від 19.09.2024, інші зібрані матеріали.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 та ч. 6 ст. 111-1 КК України (колабораційна діяльність), відноситься до категорії умисних, тяжких та особливо тяжких, караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої та позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої відповідно.

Кримінальне правопорушення характеризоване підтриманням і забезпеченням збройної агресії проти України з боку російської федерації, активною участю у співпраці із державою-агресором; має підвищений рівень небезпеки для суспільства, населення, зокрема у період збройного конфлікту та воєнного стану.

Зважаючи на зазначене вище, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

ОСОБА_8 перебуває на території окупованій державою-агресором, добровільно та ініціативно співпрацює із її представниками, є членом політичної партії «Єдина росія», приймає участь у заходах окупаційної влади, співпрацює із місцевими адміністраціями, їх керівниками.

Підозрювана оголошена у розшук.

Тобто, ОСОБА_8 , фактично, продовжує вчинення кримінального правопорушення, об`єктивно - й надалі переховуватиметься від досудового розслідування та суду, уникатиме кримінальних відповідальності та покарання.

Підозрювана може чинити незаконний вплив на свідків та інших учасників кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зауважується також й на приписи ч. 6 ст. 176 КПК України: Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: п. 5) тримання під вартою.

Доводи захисту про неналежне повідомлення ОСОБА_8 про підозру та вручення повідомлення про підозру, не вручення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - необґрунтовані.

Підозрюваним є (1) особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, (2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або (3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

У конкретному випадку стосовно ОСОБА_8 складено повідомлення про підозру, але не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Слідчий або прокурор повинен у день складення повідомлення про підозру вжити заходів до вручення повідомлення, а у випадку неможливості зазначеного через невстановлення місцезнаходження особи, вжити заходів для вручення повідомлення у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.

У межах даного кримінального провадження у день складання слідчим повідомлення про підозру, 27.09.2024, ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5, ч. 6 ст.111-1 КК України, у порядку передбаченому Главою 11 КПК України, а саме: повідомлення про підозру опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 196 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Одночасно з цим опубліковано повістки про виклик ОСОБА_8 до слідчого на 28.09.2024, 29.09.2024, 30.09.2024, 01.10.2024 о 14 год. 00 хв., для допиту як підозрюваної та проведення інших процесуальних дій у даному кримінальному провадженні.

При тому, ОСОБА_8 у призначений час та у призначене місце не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Неможливість безпосереднього вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 підтверджується й тим, що, як вже зазначалось вище, підозрювана на даний час перебуває на тимчасово окупованій території Запорізької області, де переховується від органів досудового розслідування та суду, а тому об`єктивна можливість фізичного вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 у органу досудового розслідування відсутня.

Таким чином, орган досудового розслідування, встановив місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_8 , яким є окупована територія Запорізької області, виявивши, що здійснити свої повноваження на даний час не видається за можливе, вжив усіх можливих та необхідних заходів для вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

За таких обставин, ОСОБА_8 набула статусу підозрюваного. Використання слідчим будь-якого із способів, повідомлення, який може бути використаний на рівні з іншими, такими як надіслання поштою, електронною поштою, по телефону, є достатнім заходом, який передбачений процесуальним законом.

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді - є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування, як і відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що просить захист, - відсутні.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 376, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваної ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.11.2024, якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4