Справа № № 585/788/25
Номер провадження 1-кп/585/312/25
У Х В А Л А

10 березня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Роменським міськрайонним судом Сумської області здійснюється розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Потерпілий до суду не прибув.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти призначення провадження до розгляду.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Роменському міськрайонному суду Сумської обл.

Кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про що надав письмове клопотання. В обґрунтування клопотання вказано, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин. В ході досудового розслідування до ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 год. 00 хв. 11.03.2025, із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень. Враховуючи те, що до 11.03.2025 судовий розгляд у кримінальному провадженні не буде завершений, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 необхідно продовжити. Фактичний час затримання ОСОБА_5 - 19 год. 00 хв. 11.01.2025 року. 12 січня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на підставі зібраних в ході слідства доказів. ЄСПЛ одним із критеріїв для визначення наявності обґрунтованої підозри вважає наявність фактів причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого особу підозрюють (Рішення у справі Джон Мюррей проти Сполученого Королівства). Доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи його продовження має відповідати стандарту «розумна підозра» (Рішення у справі О`Хара проти Сполученого Королівства), тобто наявності фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача у тому, що саме ця особа могла вчинити кримінальне правопорушення (Рішення у справі «Фокс, Кемпбел Харлей проти Сполученого Королівства»). Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину відносно особи, санкція статі КК України, якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років, до нього може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на підставі п. 5) ч. 2 ст. 183 КПК України (до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки). Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування ОСОБА_5 від суду варто зазначити, що останній обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Усвідомлення підозрюваним невідворотності вказаного покарання, суворості покарання за вчинення інкримінованого йому злочину дає достатньо обґрунтованих підстав вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_5 , може переховуватись суду, щоб уникнути покарання. В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілих, свідків, варто зазначити, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на них, а враховуючи той факт, що обвинувачений вчинив інкримінований йому злочин, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, проходячи службу в Збройних Силах України, тим самим маючи доступ до зброї, потерпілі та свідки можуть сприймати його погрози реально. В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, варто зазначити, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та окрім цього вироком Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2024 року у справі № 953/3193/23 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та останнього засуджено до покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 роки. Вказане свідчить про його схильність до скоєння протиправних дій, анти-суспільну поведінку та дає слідству достатньо обґрунтованих підстав вважати, що перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_5 , продовжить свою девіантну поведінку та може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі спрямовані на уникнення від відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Окрім того, ОСОБА_5 є військовослужбовцем, який для уникнення покарання за вказаний злочин, може вчинити інший військовий злочин, пов`язаний з виконанням обов`язків по службі, зокрема самовільне залишення військової частини або місця служби, дезертирство (ст. 407, 408 КК України) в тому числі в бойовій обстановці. Таким чином, оцінивши сукупність усіх обставин у кримінальному провадженні, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення та тяжкість передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України безальтернативного покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 5 років, слідство приходить до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання вищевказаним ризикам у даному випадку недостатнє, оскільки лише тримання під вартою буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та відповідатиме вимогам діючого Кримінального процесуального закону. Запобігання вказаним ризикам можливе лише шляхом обмеження у пересуванні обвинуваченого, що виключає обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою виходячи з наступного: запобіжний захід - особисте зобов`язання не може бути обраний відносно ОСОБА_5 , так як його особистість не заслуговує на довіру і підстав вважати, що останній буде виконувати покладені на нього обов`язки в слідства не має, перебуваючи на свободі може продовжувати свою злочинну діяльність, а також особисто може чинити тиск на потерпілих та свідків з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин; запобіжний захід - особиста порука не може бути застосована до ОСОБА_5 , так як відсутні особи, які можуть виступити в ролі поручителів, які забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечать належну поведінку підозрюваного, перебуваючи на свободі може продовжувати свою злочинну діяльність, а також може чинити тиск на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою уникнути відповідальності за вчиненні злочини; запобіжний захід - застава - слідчий суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, однак від підозрюваного відповідних заяв про можливість внесення застави не надходило. Запобіжній захід - домашній арешт не може бути застосований до ОСОБА_5 , так як при застосуванні запобіжного заходу домашній арешт, є ймовірність що останній буде порушувати обраний запобіжний захід, може продовжувати свою злочинну діяльність, а також може чинити тиск на свідків, потерпілих з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Також, слід зазначити, що ОСОБА_5 , є уродженцем Херсонської області, Каланчацького р-ну., с. Хорли, мешкає в Сумській області, м. Охтирка, а у м. Ромни, де проводиться досудове розслідування, ОСОБА_5 , ніякого житла не має. Згідно практики ЄСПЛ суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості при оцінці порушень цінності суспільства. Крім того відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Беручи до уваги сукупність вищевикладених фактів, а також тяжкість вчиненого злочину ОСОБА_5 , аналізуючи особистість останнього, вбачається, що перебуваючи на свободі він може переховуватись від суду, продовжувати злочинну діяльність, вчинити інші кримінальні правопорушення та перешкоджати слідству шляхом здійснення впливу на свідків та потерпілого, що свідчить про неможливість запобігання ризикам в порядку ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, а тому тільки один запобіжний захід - тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечать належну поведінку підозрюваного.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити в задоволенні клопотання і скасувати запобіжний захід. Заявив клопотання про скасування запобіжного заходу для того щоб обвинувачений мав можливість продовжити службу, повідомив що подав суду клопотання в письмовому вигляді. Вважав що ризики вказані прокурором не доведені об`єктивно не існують. Він звернувся з клопотанням в порядку ст. 616 КПК України до суду, а не до прокурора, тому що саме суд вирішує питання. У випадку якщо ОСОБА_5 не зможе прибути до суду для розгляду кримінального провадження, розгляд можна зупинити.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що підтримує клопотання захисника і просить дати йому можливість проходити службу в ЗСУ, так як він служить, має нагороди. Він дійсно раніше засуджений до 2 років дисциплінарного батальйону.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки клопотання в порядку ст. 616 КПК України має бути подане прокурору, а не суду. Крім цього, він наполягає на продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вислухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного суд приходить до переконання, що клопотання в цілому обґрунтоване і підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання обрання запобіжного заходу суд вважає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Можливість вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджена тим, що ОСОБА_5 раніше судимий і вчинив злочин в період відбування покарання. Отже ризик вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно підтверджений, хоча прокурор дану обставину не вказав в обґрунтування даного ризику.

Що стосується можливості переховуватися від суду, даний ризик також можна вважати доведеним, оскільки ОСОБА_5 , у випадку скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, матиме реальну можливість переховуватися від суду. При цьому суд враховує і ту обставину, що перебуваючи на службі в ЗСУ обвинувачений може бути направлений для проходження служби в інший регіон, що унеможливить прибуття обвинуваченого до суду, а відповідно перешкоджатиме розгляду провадження.

Що стосується ризику впливу на потерпілого та свідків, на переконання суду даний ризик хоча і не підтверджений об`єктивним даними, ймовірність такого ризику існує.

В зв`язку з вказаним суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, тому обвинуваченому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У відповідності до ч.3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави має відповідати вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та бути достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В зв`язку з вказаним, обвинуваченому ОСОБА_5 слід визначити розмір застави двадцять прожиткових мінімумів на працездатну особу, в грошовому виразі 60560 гривень, що достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, і такий розмір застави не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України.

Що стосується клопотання захисника про скасування запобіжного заходу, підстави для його задоволення відсутні, оскільки суд погоджується з доводами прокурора про необхідність продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім цього, подане захисником клопотання суперечить порядку його подання, який передбачений ст. 616 КПК України, так як таке питання захист мав ініціювати перед прокурором, а не звертатися безпосередньо до суду.

Керуючись ст.ст. 184,194,196, 314-316 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області о 15 годині 19 березня 2025 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати обвинуваченого та потерпілого.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою на шістдесят діб до 12 години 8 травня 2025 року.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що становить 60560 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави з дня її внесення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому що у разі не виконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини неявки або якщо порушить покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

В задоволення клопотання захисника відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено о 13 годині 50 хвилин 13 березня 2025 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1