Номер провадження: 11-сс/813/1917/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в кримінальному провадженні №0000675 від 02.09.2024 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (підвальне приміщення), раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

встановив:

В провадженні СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №0000675 від 02.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

02.09.2024 року ОСОБА_7 затриманий в порядку ст.208 КПК України, та на наступний день 03.09.2024 року його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він, о 19 год. 31 хв., 01.09.2024 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, відчинив двері воріт, що ведуть до подвір`я будинку АДРЕСА_2 та одразу ж прикрив їх за собою, перед обличчям ОСОБА_8 , який стояв перед вказаними воротами. Після чого, ОСОБА_8 відкрив ворота та зайшов до арки будинку, де знаходився ОСОБА_7 , з яким у нього виник конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стали штовхатися та ображати один одного нецензурними словами.

В цей же день та час, а саме 01.09.2024 року, приблизно о 19 год. 31 хв., у ОСОБА_7 , який перебував в арці подвір`я будинку АДРЕСА_2 , на фоні раптово виниклих неприязних стосунків, виник злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Приступивши до безпосередньої реалізації свого злочинного наміру, направленого на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо припускаючи їх настання, дістав зі своєї сумки ніж, та утримуючи в руці наблизився до потерпілого ОСОБА_8 , та наніс йому лезом ножа декілька ударів в області живота, лівого плеча та лівої кисті, тим самим спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкого кишківника та брижейки ободової кишки, внутрішньочеревна кровотеча, шок ІІІ ступеню, поранення лівого плеча та кисті.

Після цього ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину, а потерпілий ОСОБА_8 з вказаними тілесними ушкодженнями каретою швидкої медичної допомоги був доставлений до КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР, де йому була надана невідкладна медична допомога.

03.09.2024 року потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не приходячи до тями, від отриманих травм помер.

19.11.2024 року старший слідчий СВ відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 , клопотанням про продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_7 строку тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Оскарженою ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено та підозрюваному ОСОБА_7 продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 19.01.2025 року включно в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а заявлені стороною обвинувачення ризики на теперішній час не зменшились та продовжують існувати.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в які просить скасувати ухвалу та застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що жодний ризик зазначений у клопотанні про продовження строку тримання під вартою прокурором та слідчим не доведений. Крім того, захисник не погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість підозри та вказує, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_7 наносив потерпілому ножові порання. Також зазначає, що підозрюваний вперше притягається до кримінальної відповідальності, піклується за своїм хворим батьком та бабусею, опікується племінником.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді не оскаржена.

Прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

З огляду на положення ч.4 ст.405 КПК України апеляційний суд вважав за можливе розглянути апеляційну скаргу сторони захисту без участі прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу; дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина 1 ст.404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 слідчий суддя дотримався вимог ст.199 КПК, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, апеляційним судом встановлено, що 02.09.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

03.09.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_11 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом огляду місця події; протоколом огляду предмету; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом огляду предмету за участі свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом огляду предмету за участі свідка ОСОБА_14 , протоколом затримання особи та іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені вище докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 .

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2024 року строк досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000675 від 02.09.2024 року продовжено до 5 (п`яти) місяців, а саме до 02.02.2025 року.

Як вбачається з клопотання для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій.

Оскільки наразі досудове розслідування триває, існуючи в даному кримінальному провадженні ризики, передбачені п.п. 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , не зменшились та не відпали.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за який у разі доведеності вини підозрюваного, йому може бути призначене реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що продовжує існувати ризик того, що підозрюваний може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Існування вказаного ризику підтверджується і тією обставиною, що підозрюваний залишив місце вчинення злочину та не намагався надати потерпілому першу медичну допомогу. Крім того, у ОСОБА_7 відсутні міцні соціальні зв`язки, він не працевлаштований, не має утриманців.

Характер та обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , свідчать про продовження існування ризику того, що у випадку застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, останній може здійснити спроби вчиняти вплив на свідків, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному досудовому розслідуванню.

Крім того, не можна вважати недоведеним продовження існування ризику того, що підозрюваний може вчинити новий злочин, оскільки він раніше притягався до кримінальної відповідальності, хоча в силу ст.89 КК України і вважається особою, яка не має судимостей.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

За наявності існування обґрунтованої підозри та вищевказаних ризиків, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо необхідності продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів, враховуючи положення ч.4 ст.183 КК України, також погоджується з висновком слідчого судді про неможливість визначення розміру застави, оскільки інкримінований підозрюваному злочин, спричинив загибель потерпілого, а зі змісту статей 3 та 27 Конституції України - кожна людина має невід`ємне право на життя, яке визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , дозволить органу досудового розслідування контролювати його місце перебування та запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати на даній стадії досудового розслідування.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2024 року, якою в кримінальному провадженні №0000675 від 02.09.2024 року підозрюваному ОСОБА_7 продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19.01.2025 року, без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4