Справа № 382/229/23 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/763/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю:

прокурора (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_7

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_8

захисника (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001106 від 09.09.2022 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 на вирок Яготинського районного суду Київської області від 20 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Яготинського районного суду Київської області від 20 червня 2023 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, уродженця с. Великі Телковичі Володимирецького району Рівненської області, не одруженого, з середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років;

строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено відраховувати з 20 червня 2023 року;

відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення (тримання під вартою) у період з 09 вересня 2022 року до 20 червня 2023 року (включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі;

цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_8 заподіяної моральної та матеріальної шкоди задоволено та присуджено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000,00 грн. та в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 200000,00 грн., а всього 400000,00 грн.;

обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, у ОСОБА_8 , який перебуваючи у невстановлених досудовим розслідуванням дату, час, але не пізніше 04 год. 30 хв. 09 вересня 2022 року та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник умисел направлений на пошкодження господарської споруди та житлового будинку, шляхом їх підпалу, які належать на праві приватної власності ОСОБА_10 , які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Після цього, взявши із собою з місця свого проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , легкозаймисту речовину, реалізовуючи умисел, направлений на умисне пошкодження чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів помсти, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04 год. 30 хв. 09 вересня 2022 року, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проник на територію вищевказаного домоволодіння.

Далі, скориставшись не зачиненими вхідними дверима господарської споруди, проник до одного з відділень даного приміщення, середину якого облив раніше заготовленою легкозаймистою речовиною та підпалив за допомогою наявних у нього сірників.

Продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, ОСОБА_8 , розбивши скло віконної рами, відчинив вищевказане вікно, через яке в подальшому проник до приміщення будинку.

Перебуваючи в приміщенні вищевказаного будинку, останній облив раніше заготовленою легкозаймистою речовиною стінку, розташовану в спальній кімнаті та підпалив її за допомогою наявних у нього сірників. Після цього, ОСОБА_8 залишив територію домоволодіння, не вживши будь-яких заходів для локалізації та ліквідації пожежі.

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_8 , які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням негативних суспільно небезпечних наслідків, потерпілій ОСОБА_10 , заподіяно майнової шкоди у вигляді пошкодження господарської споруди та житлового будинку.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказав, що вирок суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним. Вказав, що під час розгляду кримінального провадження не було проведено ретельного дослідження наявних в справі доказів, а його дії підлягали кваліфікації за ч. 1 ст. 194 КК України і призначення покарання мало бути в межах санкції цієї статті, адже якщо пошкоджена споруда підлягає відновленню та у вироку суду не призначено відшкодування будь-якого розміру, то кримінальне провадження не може бути розпочате за ч. 2 ст. 194 КК України. Просив оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий розгляд, а у разі встановлення відсутності його вини - кримінальне провадження закрити.

В апеляційній скарзі захисника вказано, що вирок суду першої інстанції в частині терміну призначеного обвинуваченому покарання є незаконним та підлягає зміні, оскільки суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші, а також призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказав, що відсутнє об`єктивне підтвердження наявності у ОСОБА_8 умислу на пошкодження майна, яке до того ж підтверджується показаннями потерпілої, котра зазначила, що ОСОБА_8 вважав будинок та господарську будівлю спільним майном подружжя і мав намір поділити у встановленому порядку. Суд також не звернув увагу на позицію сторони захисту щодо визнання протоколу впізнання молотка за фотознімками від 13.09.2022 року недопустимим доказом, оскільки до впізнання свідок ОСОБА_11 бачив фото цього молотка на телефоні і він був тільки один, крім цього, вказаний свідок зазначив, що він лише схожий на той молоток, який він три роки тому подарував ОСОБА_8 і крім отвору у руків`ї інших ознак, за якими він міг впізнати, не назвав. Також суд не в повному обсязі привів показання, надані свідком ОСОБА_12 , який зазначив, що від будинку, де проживав на той час ОСОБА_8 до будинку потерпілої пішком йти від 15 до 30 хв, тоді як суд зазначив чітко 15 хвилин. Також суперечності наявні у протоколі огляду місця події, де зазначено, сліди папілярних узорів виявлено на віконній рамі, а експерт, який досліджував вказані сліди, зазначив про їх наявність на підвіконні, крім того суд не врахував, що ці сліди могли залишитися ще з часів їх спільного проживання. Суд також безпідставно прийняв до уваги висновки експертів, які беззаперечно не доводять винуватість обвинуваченого. Крім того, вважає, що якщо сліди є на віконній рамі, то вони мають бути і на залишках паливно-мастильних матеріалів, яких виявлено не було. Натомість при огляді місця події були виявлені сліди пальців рук ще однієї людини, однак прокурор вказану обставину не перевірив. Зазначив, що без належного підтвердження розміру завданих збитків суд визнав доведеною шкоду в розмірі 200 000 грн, хоча будинок пошкоджений не повністю, а також без належної аргументації визнав розмір моральної шкоди, хоча потерпіла відповідних доказів спричинення моральної школи не надала і сама підтвердила, що відвідувала лікаря-травматолога на підставах, не пов`язаних з пожежею. Також вважає, що призначене обвинуваченому покарання майже у максимальному розмірі занадто суворе, враховуючи, що він є особою, яка постраждала на ЧАЕС та має відповідно захворювання, був раніше працевлаштований, до липня 2022 року до кримінальної відповідальності не притягувався, та навіть той факт, що прокурор просив менший термін. Відтак просив вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду;

пояснення обвинуваченого, який уточнив вимоги поданої ним апеляційної скарги та просив суд зменшити призначене йому покарання, а також підтримав апеляційну скаргу захисника;

пояснення захисника, який підтримав подану ним та обвинуваченим апеляційні скарги та просив їх задовольнити;

пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, вирок суду першої інстанції просив залишити без змін;

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до приписів ст. 409 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, у тому числі, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Так, згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку, в разі визнання особи винуватою, зазначається, крім іншого, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримано не було.

Як вбачається з вироку Яготинського районного суду Київської області від 20 червня 2023 року, ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 194 КК України, а саме, за умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, тобто вчинене загально небезпечним способом.

Так, з об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 194 КК України виражається у: 1) знищенні чужого майна, тобто неможливості його використання за цільовим призначенням; 2) пошкодженні чужого майна, тобто обмеженні можливості його використання за призначенням; 3) суспільно-небезпечних наслідках, що полягають у заподіянні шкоди у великих розмірах та причинному зв`язку між знищенням або пошкодженням чужого майна і заподіяною шкодою.

Відтак встановлення наслідків у виді заподіяної шкоди є обов`язковим для необхідності визначення форми об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що суспільно-небезпечні наслідки як ознака об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України полягають у заподіянні шкоди у великих розмірах, тобто, коли вона у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян (відповідно до примітки 3 до ст. 185 КК України).

Частина 2 ст. 194 КК України передбачає відповідальність за «те саме діяння, передбачене ч. 1 цієї статті, тобто умисне знищення або пошкодження чужого майна, однак вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загально небезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки».

Таким чином, ч. 2 ст. 194 КК України передбачає кваліфікований склад вказаного кримінального правопорушення, однак не виключає необхідності встановлення розміру заподіяної шкоди для кваліфікації дій особи за ст. 194 КК України.

При цьому, виходячи з аналізу положень статей 55, 61, 62, 91, 127, 128, 130, 170, 242, 291 КПК України під шкодою у кримінальному провадженні розуміються втрати, яких зазнала потерпіла сторона у результаті викрадення, знищення або пошкодження майна, або шкода, завдана безпосередньо особі, її здоров`ю, діловій репутації внаслідок протиправної поведінки іншої особи, а відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваного вироку, судом не встановлено розміру заподіяної внаслідок підпалу шкоди, тобто у вироку не викладено всіх ознак об`єктивної сторони вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення. Посилання суду на дані з акту про пожежу від 09.09.2022 року на підтвердження заподіяної шкоди колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказаний акт визначає, що прямі збитки від пожежі є орієнтовними та становлять 500 000 грн. та побічні збитки є орієнтовними та становлять 593 930 грн., тобто визначена судом шкода у розмірі 200 000 грн. не знайшла свого підтвердження належними та допустимими доказами під час судового розгляду.

Отже, суд першої інстанції у визначеному законом порядку не встановив розмір заподіяної майнової шкоди у кримінальному провадженні, тому ухвалений вирок не можна вважати таким, що відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачувався в умисному пошкодженні чужого майна шляхом підпалу.

Як вбачається з вироку, суд визнав доведеною вину ОСОБА_8 в умисному пошкодженні чужого майна шляхом підпалу, тобто вчиненому загально небезпечним способом.

Разом з тим, така самостійна кваліфікуюча ознака, передбачена ч. 2 ст. 194 КК України, як вчинення пошкодження чужого майна іншим загальнонебезпечним способом у вину ОСОБА_8 органом досудового розслідування не ставилась. Отже, суд вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, чим погіршив його становище.

Таким чином, вирок Яготинського районного суду Київської області від 20 червня 2023 року не може вважатися законним, обґрунтованим та вмотивованим, оскільки постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для його скасування.

При цьому допущене судом першої інстанції істотне порушення вимог КПК України є таким, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості ухвалити своє рішення, оскільки формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним відноситься до компетенції суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку Яготинського районного суду Київської області від 20 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід урахувати вищенаведене, встановити усі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам статей 370, 374 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечення можливості проведення нового розгляду судом першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Яготинського районного суду Київської області від 20 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишити без змін, продовживши строк його дії на 60 днів, а саме до 15 березня 2025 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4