Єдиний унікальний номер 389/4514/24 провадження №1-кс/389/1082/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року місто Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням у якому просить накласти арешт на грошові кошти в сумі 1500,00 грн, номіналом 500 гривень (ГМ5682374) та 1000 гривень (АП9083772), які на праві приватної власності належать громадянину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які визнані речовим доказом та є предметом вчиненого кримінального правопорушення, підлягають спеціальній конфіскації, з метою попередження приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження тимчасово вилученого майна заборони користуватися та розпоряджатися вищевказаним майном.

Клопотання обґрунтовано наступним. 20.12.2024 року на лінію «102» надійшло повідомлення від інспектора СРПП ОСОБА_6 з приводу того, що 20.12.2024 за адресою: смт.Олександрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, вул.Магістральна,1, (Блок пост) було зупинено автомобіль марки «Фольцваген Таурек» державний номерний знак НОМЕР_1 за порушення ПДР, пасажир ОСОБА_5 , з метою уникнення відповідальності, надав хабар в розмірі 1500,00 грн.

Під час проведення огляду місця події 20.12.2024, розташованого за адресою смт. Олександрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, вул.Магістральна,1, (Блок пост) в приміщенні будівлі в шафі, яка знаходиться в столі, було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1500 грн, номіналом 500 гривень (ГМ5682374) та 1000 гривень (АП9083772).

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000912 від 21.12.2024, за ч.1 ст.369 КК України.

21.12.2024 в порядку ч.2 ст.100 КПК України проведено огляд вилучених грошових коштів в сумі 1500 грн. та в подальшому винесена постанова про визнання їх речовими доказами.

З метою забезпечення належного збереження слідів вчиненого кримінального правопорушення, безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до вилучених грошових коштів в сумі 1500 грн, зважаючи на те, що грошові кошти є предметом вчинення кримінального правопорушення, є речовими доказами, які мають суттевє значення в подальшому для досудового розслідування, оскільки на них можуть зберігатися сліди вчиненого кримінального правопорушення і вони необхідні для проведення експертиз, які у подальшому можуть бути використані як докази під час судового розгляду, в даному випадку можлива спеціальна конфіскація, з метою попередження приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження тимчасово вилученого майна заборони користуватися та розпоряджатися вищевказаним майном, слідчий звернулась до суду з даним клопотанням.

Слідчий ОСОБА_3 до суду не з`явився, надав письмову заяву з проханням розглянути клопотання за його відсутності. Власник та користувач майна ОСОБА_5 до суду не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч.5 ст.171 КПК клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене.

Відповідно до з ч.1 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Частиною 2 статті 131 КПК України передбачено такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно з ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися у наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Окрім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати,що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду, що передбачено ч.2 ст.168 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. При вирішенні питання про арешт майна враховується правова підстава для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частина перша статті 369 КК України передбачає відповідальність за пропозицію чи обіцянку службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища та карається штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали клопотання, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000912 від 21.12.2024, за ч.1 ст.369 КК України, рапорт від 20.12.2024 по лінії «102», протокол огляду місця події від 20.12.2024, протокол огляду предмету від 21.12.2024, постанову від 21.12.2024 про визнання та здачу речових доказів, переконавшись у наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, погоджуючись з тим, що майно, на закладення арешту на яке ставиться питання, відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України, може бути використане як доказ,підлягає спеціальній конфіскації, необхідне для проведення слідчих дій, зокрема проведення судових експертиз у вказаному кримінальному провадженні, незастосування арешту на це майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити.

З урахуванням вихідних днів та дати подачі до суду даного клопотання, останнє відповідає вимогам ч.5 ст.171 КПК України.

Керуючись ст.ст.98, 131, 170-175, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

У межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000912 від 21.12.2024, за ч.1 ст.369 КК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження тимчасово вилученого майна, накласти арешт на тимчасово вилучене майно, відповідно до протоколу огляду місця події від 20.12.2024, визнане речовими доказами постановою слідчого від 21.12.2024, власником та користувачем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на грошові кошти в сумі 1500,00 грн (купюра номіналом 500 гривень (ГМ5682374) та купюра номіналом 1000 гривень (АП9083772), шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Згідно з положеннями ч.1 ст.174 КПК, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1