В И Р О К

Іменем України

28 лютого 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000493 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Житомира, з вищою освітою, розлученої, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні немає, працюючої комплектувальником дротів у ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ», мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

П`ятого серпня 2023 року о 08 годині 30 хвилин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, у будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт з приводу побиття потерпілим посуду, під час якого в обвинуваченої виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, у цей же час та місці ОСОБА_4 взяла зі столу кухонний ніж та зі значною силою прикладання умисно нанесла потерпілому ОСОБА_5 один удар в живіт, таким чином умисно спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани по передній поверхні живота, раневий канал якої йде спереду назад, зверху вниз та проникає в черевну порожнину з ушкодженням брижі тонкої кишки та самої кишки, що призвело до внутрішньої кровотечі, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення.

Отже, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_6 винуватою себе у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, фактичні обставини справи не оспорювала та надала показання, які відповідають висунутому обвинуваченню.

Вина обвинуваченої у скоєному іншими учасниками судового процесу також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченою та потерпілим, судовий розгляд проведено відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому обвинуваченій ОСОБА_4 та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як заподіяння потерпілому ОСОБА_5 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, вчиненим проти здоров`я потерпілого, яке за Конституцією України є найвищою соціальною цінністю.

Водночас суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень, до кримінальної відповідальності притягується вперше, працевлаштована.

Прокурором суду надана негативна характеристика з місця проживання обвинуваченої, довідка про її перебування на обліку у лікаря-нарколога з приводу зловживання алкогольними напоями, а також висновок служби у справах дітей Тетерівської сільської ради, про позбавлення останньої батьківських прав щодо її дітей.

Однак, згадана характеристика була видана 07.08.2023, тобто півтора року тому, а саме на момент вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення.

Своєю чергою, судом була досліджена бейдж-перепустка з місця роботи обвинуваченої, з якої вбачається, що ОСОБА_4 на даний час офіційно працює комплектувальником дротів у ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ».

Окрім того, потерпілий у суді підтвердив, що обвинувачена пройшла лікування від алкогольної залежності, офіційно працює, налагодила спілкування зі своїми дітьми, займається домашнім господарством.

Викладене свідчить про виправлення обвинуваченої, яка після вчинення інкримінованого їй злочину соціально адаптувалась, займається суспільно-корисною працею за яку отримує відповідну платню, внаслідок чого приймає участь в утриманні своїх дітей, з якими налагодила добрі зв`язки та спілкування.

Визначаючи вид та міру покарання суд враховує думку потерпілого, який просить ОСОБА_4 суворо не карати, та правову позицію прокурора, який вважає, що до останньої можливо застосувати ст. 75 КК України, а саме призначити їй покарання з випробуванням, а також обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій є визнання нею своєї вини, щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння його розкриттю.

Відповідно до обвинувального акта, органами досудового розслідування не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій.

Однак, зі змісту висунутого ОСОБА_4 обвинувачення та з її пояснень в суді встановлено, що остання вчинила згаданий злочин у стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, відповідно до ст. 67 КК України, ця обставина обтяжує її покарання.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання нових злочинів у виді позбавлення волі.

З огляду на обставини, які пом`якшують покарання та які істотно знижують ступінь суспільної небезпечності винної особи й вчиненого нею злочину, враховуючи особу обвинуваченої, її критичне ставлення до вчиненого, щире каяття та належну поведінку після вчиненого злочину, а також думку потерпілого, який пробачив обвинувачену, просив її суворо не карати й правову позицію прокурора, суд вважає, що останню можливо звільнити від відбування цього покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, що, на думку суду, відповідатиме як суспільному інтересу, так і меті застосування покарання.

Долю речових доказів суд вирішує у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09.08.2023 на три скляні ємності, скляні пляшки «Неміров лимон» та «Пшенична», рушник біло-блакитного кольору, ніж з коричневою рукояткою обмотаний жовтим скотчем, ніж з написом «Crivit», ніж з білою рукояткою, ніж з синьою рукояткою, ніж з рукояткою обмотаний білим скотчем, ніж з дерев`яною рукояткою, скасувати та вказані речові докази повернути ОСОБА_4 , а змиви з підлоги - знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя: