КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.10.2024 задоволено частково клопотання старшого слідчого 4 відділу Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене начальником третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та накладено арешт на тимчасово вилучене 26.09.2024 у ході проведення особистого обшуку ОСОБА_7 під час його затримання у пункті пропуску «Ягодин» за адресою: Волинська область, селище Старовойтове, майно, а саме:

- купюри схожі на грошові кошти номіналом 100 (сто) доларів США у кількості 30 (тридцять) штук;

- купюри схожі на грошові кошти номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 3 (три) штуки;

- купюри схожі на грошові кошти номіналом 100 (сто) гривень у кількості 15 (п`ятнадцять) штук;

_____________________________________________________________________________

Справа № 761/36275/24 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/7333/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

- купюри схожі на грошові кошти номіналом 20 (двадцять) гривень у кількості 3 (три) штуки;

- амбулаторна карта на ім`я ОСОБА_7 ;

- довідка військово-лікарської комісії на ім`я ОСОБА_7 від 26.01.2024 № 12789;

- виписний епікриз № 21099 на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_1 від 26.01.2024;

- свідоцтво про хворобу № 929 від 26 січня 2024 року;

- подовження свідоцтва про хворобу № 929 від 26 січня 2024 року;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 по особовому (складу) від 06 лютого 2024 року № 23-РС;

- державна прикордонна служба України 6 Волинський прикордонний загін Рішення №2645 про відмову в перетинанні державного кордону України;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 09.02.2024;

- довідка військово-лікарської комісії від 26 січня 2024 № 12789;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06 лютого 2024 року № 23-РС;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 09.02.2024 № 42;

- подовження свідоцтва про хворобу № 929 від 26 січня 2024;

- виписний епікриз №21099 на ім`я ОСОБА_7 № 21099 від 26.01.2024;

- виписний епікриз №21099 на ім`я ОСОБА_7 № 21099 від 26.01.2024;

- виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 6772 на ім`я ОСОБА_7 ;

- лист Керівництву в/ч НОМЕР_3 від 29.12.2023 р. № 2373;

- довідка від 05.01.2024 № 2456;

- довідка від 29.12.2023 № 2371;

- виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 268363 від 09.07.2023 р.;

- виписка із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 4260/23 від 04.01.2024 р.;

- довідка № 70 військово-лікарської комісії від 01.09.2023 № 0185/3860;

- виписка № 2629 на ім`я ОСОБА_7 ;

- виписка із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 2040;

- виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 3876 ім`я ОСОБА_7 ;

- виписка із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 2918/23 від 01.09.2023;

- виписка із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 2786/23 від 01.09.2023;

- магнітно-резонансна томографія головного мозку від 04.07.2023;

- виписка із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 268363 від 30.06.2023;

- медична характеристика на солдата ОСОБА_7 від 08.08.2023 року;

- консультаційний висновок спеціаліста на ім`я ОСОБА_7 ;

- медична карта амбулаторного хворого № 46511 на 2 арк.

В іншій частині - у задоволенні клопотання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого у ОСОБА_7 майна.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначала, що слідчим суддею безпідставно залишено поза увагою доводи сторони захисту про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 409 КК України, є необґрунтованою, що в свою чергу виключає можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Клопотання слідчого та додані до нього матеріали не обґрунтовують, у чому виразилися будь-які дії ОСОБА_7 , які би могли вказувати хоча би на найменшу причетність його до описаних у підозрі вчинених іншими особами протиправних дій.

Матеріали додані до клопотання не містять будь-яких доказів подання ОСОБА_7 до військової частини нібито підроблених документів для його звільнення з військової служби за станом здоров`я, так само як і не містять доказів того, що ОСОБА_7 знав чи міг знати про те, що ці документи підроблені.

Вилучені у ОСОБА_7 грошові кошти є його особистими заощадженнями, вони не були заздалегідь ідентифікованими, не були імітаційними засобами та жодним чином не згадуються в матеріалах кримінального провадження, а тому не можуть бути віднесені до речових доказів.

Частина вилучених медичних документів датована другим-третім кварталом 2023 року, що значно передує обставинам, які є предметом розслідування у кримінальному провадженні.

Крім того, частина вилучених документів медичного характеру стосується особисто ОСОБА_7 , а не будь-яких третіх осіб з числа військовозобов`язаних або військовослужбовців, що в свою чергу вказує на відсутність зв`язку між вилученими документами та обставинами, що розслідуються у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-1 КК України.

Сама по собі постанова про визнання речовими доказами речей та документів, на які просить накласти арешт слідчий, не є достатньою підставою для їх арешту, враховуючи її формальність, необґрунтованість та невідповідність вимогам ст. 110 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України, за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000127 від 08.02.2024 за підозрою ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 , яка входить до складу бригади військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи намір ухилитися від проходження військової служби, надав до командування військової частини НОМЕР_3 завідомо підроблені документи про наявність хвороби та непридатність до військової служби, на підставі яких був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд.

Згідно даних протоколу затримання від 26.09.2024, цього ж дня на території пункту пропуску автомобільного сполучення «Ягодин» за адресою: Волинська обл., селище Старовойтове, на підставі п. 6, ч. 1 ст. 615 КПК України, було затримано ОСОБА_7 .

В ході особистого обшуку ОСОБА_7 , проведеного під час затримання останнього, слідчими виявлено та вилучено речі і документи, зокрема:

- купюри схожі на грошові кошти номіналом 100 (сто) доларів США у кількості 30 (тридцять) штук;

- купюри схожі на грошові кошти номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 3 (три) штуки;

- купюри схожі на грошові кошти номіналом 100 (сто) гривень у кількості 15 (п`ятнадцять) штук;

- купюри схожі на грошові кошти номіналом 20 (двадцять) гривень у кількості 3 (три) штуки;

- паспорт громадянина для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_1 номер паспорта НОМЕР_4 ;

- амбулаторна карта на ім`я ОСОБА_7 ;

- довідка військово-лікарської комісії на ім`я ОСОБА_7 від 26.01.2024 № 12789;

- виписний епікриз № 21099 на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_1 від 26.01.2024;

- свідоцтво про хворобу № 929 від 26 січня 2024 року;

- подовження свідоцтва про хворобу № 929 від 26 січня 2024 року;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 по особовому (складу) від 06 лютого 2024 року № 23-РС;

- державна прикордонна служба України 6 Волинський прикордонний загін Рішення №2645 про відмову в перетинанні державного кордону України;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 09.02.2024;

- довідка військово-лікарської комісії від 26 січня 2024 № 12789;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06 лютого 2024 року № 23-РС;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 09.02.2024 № 42;

- подовження свідоцтва про хворобу № 929 від 26 січня 2024;

- виписний епікриз №21099 на ім`я ОСОБА_7 № 21099 від 26.01.2024;

- виписний епікриз №21099 на ім`я ОСОБА_7 № 21099 від 26.01.2024;

- виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 6772 на ім`я ОСОБА_7 ;

- лист Керівництву в/ч НОМЕР_3 від 29.12.2023 р. № 2373;

- довідка від 05.01.2024 № 2456;

- довідка від 29.12.2023 № 2371;

- виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 268363 від 09.07.2023 р.;

- виписка із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 4260/23 від 04.01.2024 р.;

- довідка № 70 військово-лікарської комісії від 01.09.2023 № 0185/3860;

- виписка № 2629 на ім`я ОСОБА_7 ;

- виписка із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 2040;

- виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 3876 ім`я ОСОБА_7 ;

- виписка із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 2918/23 від 01.09.2023;

- виписка із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 2786/23 від 01.09.2023;

- магнітно-резонансна томографія головного мозку від 04.07.2023;

- виписка із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 268363 від 30.06.2023;

- медична характеристика на солдата ОСОБА_7 від 08.08.2023 року;

- консультаційний висновок спеціаліста на ім`я ОСОБА_7 ;

- медична карта амбулаторного хворого № 46511 на 2 арк.

26.09.2024 ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період у складі організованої групи, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України; та в ухиленні військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 409 КК України.

Постановою старшого слідчого 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 від 26.09.2024 вилучене у ході особистого обшуку ОСОБА_7 майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000127 від 08.02.2024 року.

30.09.2024 старший слідчий 4 відділу Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим начальником третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , в якому просив накласти арешт на вилучене у ході особистого обшуку ОСОБА_7 вищевказане майно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.10.2024 задоволено частково клопотання слідчого та накладено арешт на тимчасово вилучене 26.09.2024 у ході проведення особистого обшуку ОСОБА_7 під час його затримання у пункті пропуску «Ягодин» за адресою: Волинська область, селище Старовойтове, майно, а саме:

- купюри схожі на грошові кошти номіналом 100 (сто) доларів США у кількості 30 (тридцять) штук;

- купюри схожі на грошові кошти номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 3 (три) штуки;

- купюри схожі на грошові кошти номіналом 100 (сто) гривень у кількості 15 (п`ятнадцять) штук;

- купюри схожі на грошові кошти номіналом 20 (двадцять) гривень у кількості 3 (три) штуки;

- амбулаторна карта на ім`я ОСОБА_7 ;

- довідка військово-лікарської комісії на ім`я ОСОБА_7 від 26.01.2024 № 12789;

- виписний епікриз № 21099 на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_1 від 26.01.2024;

- свідоцтво про хворобу № 929 від 26 січня 2024 року;

- подовження свідоцтва про хворобу № 929 від 26 січня 2024 року;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 по особовому (складу) від 06 лютого 2024 року № 23-РС;

- державна прикордонна служба України 6 Волинський прикордонний загін Рішення №2645 про відмову в перетинанні державного кордону України;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 09.02.2024;

- довідка військово-лікарської комісії від 26 січня 2024 № 12789;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06 лютого 2024 року № 23-РС;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 09.02.2024 № 42;

- подовження свідоцтва про хворобу № 929 від 26 січня 2024;

- виписний епікриз №21099 на ім`я ОСОБА_7 № 21099 від 26.01.2024;

- виписний епікриз №21099 на ім`я ОСОБА_7 № 21099 від 26.01.2024;

- виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 6772 на ім`я ОСОБА_7 ;

- лист Керівництву в/ч НОМЕР_3 від 29.12.2023 р. № 2373;

- довідка від 05.01.2024 № 2456;

- довідка від 29.12.2023 № 2371;

- виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 268363 від 09.07.2023 р.;

- виписка із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 4260/23 від 04.01.2024 р.;

- довідка № 70 військово-лікарської комісії від 01.09.2023 № 0185/3860;

- виписка № 2629 на ім`я ОСОБА_7 ;

- виписка із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 2040;

- виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 3876 ім`я ОСОБА_7 ;

- виписка із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 2918/23 від 01.09.2023;

- виписка із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 2786/23 від 01.09.2023;

- магнітно-резонансна томографія головного мозку від 04.07.2023;

- виписка із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 268363 від 30.06.2023;

- медична характеристика на солдата ОСОБА_7 від 08.08.2023 року;

- консультаційний висновок спеціаліста на ім`я ОСОБА_7 ;

- медична карта амбулаторного хворого № 46511 на 2 арк.

В іншій частині клопотання, а саме в частині арешту паспорта громадянина для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 номер паспорта НОМЕР_4 , - відмовлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді оскаржена стороною захисту лише в частині арешту вилученого у ОСОБА_7 майна, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо накладення арешту на майно.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості відмови в арешті паспорту громадянина для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 номер паспорта НОМЕР_4 , фактично ніким не оскаржена, а відтак колегією суддів не перевіряється.

З висновками слідчого судді суду першої інстанції про наявність підстав для арешту вилученого 26.09.2024 у ході проведення особистого обшуку ОСОБА_7 під час його затримання у пункті пропуску «Ягодин» майна з метою збереження як речових доказів погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, частково задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_7 майно, зокрема грошові кошти та документи, з тих підстав, що вказане майно може містити на собі відомості, які мають значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000127, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вилучене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, втрачене, знищене, передане, відчужене чи зникнути.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вилучене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про необгрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, з посиланням на відсутність доказів подання ОСОБА_7 до військової частини нібито підроблених документів, доказів обізнаності останнього про те, що такі документи є підробленими, а також доводи про непричетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому дій, колегія суддів вважає передчасними.

Як вірно зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна ОСОБА_7 .

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, як арешт майна.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що вилучене майно не відповідає критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучене майно може містити інші відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3