Справа № 146/1651/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2025 р. селище Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000162 від 26 серпня 2024 року та кримінальне провадження № 0000200 від 17 жовтня 2024 року на підставі обвинувальних актів по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м Вінниця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС та учасником бойових дій не являється, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме: 24 січня 2018 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі; 19 лютого 2024 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 17000 грн; 29 квітня 2024 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 125 України до штрафу в розмірі 850 грн;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

В порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 навідник 3 десантно- штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти матрос ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_4 умисно систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство по відношенню до ОСОБА_5 , з якою спільно проживав однією сім`єю, але не перебував у шлюбі, так як, він неодноразово, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи підґрунтя вчиняв по відношенню до ОСОБА_5 дії виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, принижував та вчиняв фізичне насильство, тим самим викликав у останньої морально- психологічні страждання.

Так, 24 лютого 2024 року біля 03 год 45 хв в селищі Вапнярка за адресою: вул. Українська, 30, ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_5 , а саме виражався нецензурними словами в її адресу.

За вказані дії ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та відповідно до постанови Томашпільського районного суду № 146/363/24 від 01 березня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Крім цього, 11 квітня 2024 року біля 17 год 30 хв матрос ОСОБА_4 перебуваючи на території домогосподарства АДРЕСА_1 на ґрунті ревнощів вчинив словесну суперечку із своєю співмешканкою ОСОБА_5 в ході якої діючи умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, долонею своєї лівої руки завдав один удар в обличчя останньої. За вказані дії вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 29 квітня 2024 року №146/679/24 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Крім цього, 20 квітня 2024 року біля 23 год 40 хв в с-щі Вапнярка по вул. Українська, 30 ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_5 повторно протягом року, а саме виражався в її адресу нецензурними образами, шарпав за одяг, вів себе агресивно на численні прохання заспокоїтися не реагував, чим завдав психологічної шкоди потерпілій.

За вказані дії ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та відповідно до постанови Томашпільського районного суду № 146/647/24 від 24 квітня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Крім цього, 24 травня 2024 року біля 23 год 18 хв в с-щі Вапнярка по вул. Українська, 30 ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_5 повторно протягом року, а саме висловлювався нецензурно, обзивав, кричав, та на прохання заспокоїтися не реагував, чим завдав психологічної шкоди потерпілій.

За вказані дії ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та відповідно до постанови Томашпільського районного суду № 146/913/24 від 12 червня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Крім цього, 25 серпня 2024 року близько 23:30 год ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме виражався нецензурними словами, ображав, вів себе зухвало, на прохання заспокоїтися не реагував, після чого долонею правої руки наніс один удар в область голови та один удар правою ногою в праве передпліччя, заподіявши тілесні ушкодження ОСОБА_5 у вигляді синців на правій скроні та на правому передпліччі, які належать до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому 27 серпня 2024 року перебуваючи за місцем свого проживання ОСОБА_4 у період часу з 02:00 по 06:00 год вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме виражався нецензурними словами, ображав, принижував, та протягом вказаного періоду часу наніс кулаком правої руки близько шести ударів в область голови, заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_5 у вигляді синців на лобі, які належать до легких тілесних ушкоджень.

Також 17 жовтня 2024 року перебуваючи по вул. Привокзальній с-ще Вапнярка Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_4 біля 16:15 год вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме виражався нецензурними словами, ображав, принижував, та протягом вказаного періоду часу наніс удар головою в область носа та один удар кулаком правої руки в область голови, заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_5 у вигляді синців правої щоки і спинки носи, саден спинки носа і передньої поверхні правого колінного суглобу.

Систематичні протиправні дії ОСОБА_4 призвели до фізичних та психологічних страждань ОСОБА_5 та погіршення якості її життя, вона перебуває у пригніченому тривожному стані та хоче захиститись від насильства.

За вказані суспільно небезпечні винні діяння ОСОБА_4 визнається судом винуватим, його діяння суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України, тобто домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ст. 126-1 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом та допитом потерпілої.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого та потерпілої, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, поскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, починаючи з 24 лютого 2023 року систематично вчиняв домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 . За вчиненні адміністративні правопорушення до нього судом неодноразово застосовувалися адміністративні стягнення у виді штрафу. Накладені на нього адміністративні стягнення за вчинення домашнього насильства відбув. Зазначив, що домашнє насильство він скоював за місцем спільного проживання з потерпілою в селищі Вапнярка. Підтвердив той факт, що систематично вчиняв домашнє насильство.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, вона вже біля п`яти років співмешкає з обвинуваченим ОСОБА_4 та у них є спільна дитина. Пояснила, що ОСОБА_4 вчиняв щодо неї домашнє насильство, а саме висловлювався нецензурними словами, ображав, шарпав та наносив тілесні ушкодження, з приводу чого вона неодноразово зверталася до поліції.

Будь яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 суд приходить до висновку, що інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальні правопорушення мали місце за встановлених обставин, останній винен у їх вчиненні та підлягає покаранню в межах санкції відповідної статті.

Мотиви призначення покарання.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненнюнових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, цепокарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Тобто при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, наявність (відсутність) обставин, що обтяжують та (або) пом`якшують покарання, тощо, а й особливості вчинення конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Пом`якшуючими обставинами, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обтяжуючими обставинами, згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_4 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місце проживання характеризується негативно , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, думку потерпілої, а також беручи до уваги досудову доповідь про особу обвинуваченого, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді обмеження волі.

Крім цього в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальній відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , та після надходження до суду обвинувального акту, знову 17 жовтня 2024 року вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_6 , відтак належних висновків ОСОБА_4 для себе не зробив і продовжив вчиняти насильство до близької йому людини.

Наведені свідчить про стійке не бажання обвинуваченого ОСОБА_4 ставати на шлях виправлення. Відсутність в останнього критичної оцінки своєї злочинної поведінки, не усвідомлення ним суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та не бажання виправляти ситуацію вказує на суспільну небезпеку обвинуваченого.

Відповідно до частини першої статті 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

Призначення покарання у виді обмеження волі без звільнення від відбування покарання з випробуванням не є перешкодою для застосування обмежувальних заходів, а законом про кримінальну відповідальність встановлені виняткові випадки за наявності яких судом такі заходи можуть не застосовуватися.

Згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству" програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах гендерної рівності, взаєморозуміння; взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід передбачений ст. 91-1 КК України у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 2 місяці.

На переконання суду, саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, є пропорційним характеру вчинених дій, їх небезпечності, внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність як ним самим так і іншими особами, та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один ) рік та 6 (шість) місяців.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 2 (двох) місяців.

Контроль за виконанням програми для кривдників покласти на орган пробації за місцем проживання ОСОБА_4 .

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст.390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, зокрема за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

В умовах дії воєнного стану відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. ст. 393 - 395 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1