УХВАЛА

04 лютого 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду

Рівненської області - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

скаржника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Рівне скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання від 15.01.2025 року в кримінальному провадженні № 0001122 від 07.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання від 15.01.2025 року в кримінальному провадженні № 0001122 від 07.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.125 КК України.

В обґрунтуванні скарги зазначає, що у провадженні сектору дізнання Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали справи кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N? 0001122 від 07.08.2023 - далі Кримінальне провадження,за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК УКРАЇНИ, відповідно до матеріалів справи потерпілими у даному

Кримінальному провадженні визнано - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Досудове розслідування здійснює дізнавач СД Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 далі- Дізнавач ;(відведена дізнавач по кримінальному провадженні лейтенант поліції ОСОБА_7 )

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням кримінального провадження наразі здійснює Рівненська окружна прокуратура, прокурор ОСОБА_8 .

В рамках вказаного кримінального провадження на підставі постанови дізнавача СД Рівненського РУП ГУНП в Рвненській обласні лейтенанта поліції ОСОБА_9 від 08 березня 2024 року проведено судово-медичну експертизу N? 628/Д-211 потерпілого - ОСОБА_10 3а результатами обстеження тілесні ушкодження які були заподіяні йому 05.08.2023 року відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я. Також ,від 23 квітня 2024 року було проведено судово-медичну експертизу N?31 - потерпілої ОСОБА_5 . За результатами обстеження тілесні ушкодження які були заподіяні 05.08.2023 року відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я.

Орган дізнання Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області за матеріалами досудового розслідування ,вніс дану кримінальну справу до Єдиного реєстру досудових розслідувань ,за N? 0001122 від 07.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК Укріни. Зважаючи на ознаки злочину, спрямованість наміру винних, їхню мету, бажання завдати шкоди іншим людям, намагання порушити моральні підвалини та суспільний лад, він подав клопотання до процесуального керівника справи від 14.01.2025 року про зміну кваліфікації вчиненого злочину, з проханням перекваліфікації провадження за ч2.ст.125 у кримінальне провадження за 42 ст. 296 хуліганство, вчинене групою осіб. Як доказ, мотивував своє бачення ПОКЛАДАЮЧИСЬ ВИКЛЮЧНО НА ЗАКОН, вказуючи на власні свідчення як потерпілого свідчення іншої потерпілої , його дружини, ВІДЕО-ЗАПИСИ свідків даних подій також на факти які відтворені у проведених слідчих експериментах з ним як потерпілим та його дружиною ОСОБА_5 .

Процесуальний керівник, розглянувши його клопотання, у кримінальному провадженні N? 0001122 від 07.08.2023 року винесла постанову 15.01.2025 року про відмову в задоволенні його клопотання. Не погоджується із прийнятим рішенням прокурора ,та ставить питання про його оскарження.

Примірник постанови прокурора було отримано мною через послугу Укрпошти 20.01.2025 року.

Просить суд скасувати рішення прокурора ,постанову про відмову у задоволенні клопотання від 15.01.2025 року в провадженні N? 0001122 від 07.08.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч2.ст.125 .КК України .

Зобов"язати прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_8 перекваліфікувати кримінальне провадження N? 0001122 ВІД 07.08.2023 за ознаками кримінального проступку передбачуваного ч.2 ст 125 у кримінальне провадження за ч.2.ст 296 КК України.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_4 скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав у ній зазначених.

Прокурор в судовому засіданні заперечила з приводу задоволення скарги та зазначила, що скарга не обґрунтована.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

У п. 6 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що правова природа аналізованого виду проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим, зокрема це стосується доцільності проведення допиту. Таким чином, предметом судового контролю під час розгляду аналізованої категорії скарг є не лише прийняте слідчим, прокурором рішення стосовно задоволеного клопотання, а й дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органами досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, дізнавачу, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ч. 5 ст. 40 КПК України зазначається, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження N?0001122 від 07.08.2023, за ознаками кримінальних проступків, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України.

14.01.2025 до Рівненської окружної прокуратури надійшло клопотання потерпілого про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Постановою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 15.01.2025 року у задоволені клопотання потерпілого ОСОБА_4 про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення - відмовлено.

В обґрунтуванні своєї постанови прокурор зазначила, що клопотання потерпілого ОСОБА_4 та опрацюванням матеріалів кримінальних проваджень вважає, що у задоволенні клопотання відмовлено з наступних підстав.

Хуліганство - це грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Зміст грубості порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру хуліганських дій, їх наслідків, місця і тривалості їх вчинення, кількості потерпілих, їх віку, стану здоров?я, суттевості порушення їх інтересів або інтересів підприємств, установ, організацій

Особлива зухвалість - це грубе порушення громадського порядку, поєднане із завданням потерпілій особі побоїв чи іншим насильством, що спричинило тілесні ушкодження, чи знущанням над потерпілим, знищенням або пошкодженням майна, тривале порушення спокою громадян, зрив массового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації, руху транспорту тощо.

Винятковий цинізм - це демонстративна зневага щодо норм моральності, наприклад, груба непристойність, публічне оголення, знущання над немічними особами.

Слід зауважити, що для хуліганства характерна така ознака безпричинний зв`язок який супроводжується винятковим цинізмом тa зухвалістю.

Однак як випливає із допитів потерпілих ОСОБА_4 ОСОБА_5 між ними та їхніми сусідами ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , протягом тривалого часу неприязні відносини і того дня відбувався словесний конфлікт, що в свою чергу виключає та підтверджує відсутність безпричинності.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 N 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» випливає, що суб?єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується наявністю прямого умислу, а також обов?язкової ознаки хуліганства - мотиву явної неповаги до суспільства, тобто очевидна, демонстративна зневага винного до встановлених у суспільстві правил поведінки.

Дії, що супроводжувались погрозами вбивством, образою, нанесенням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені в сім?ї, квартирі, відносно родичів, знайомих і викликані особистими неприязними відносинами, неправильними діями потерпілих та інше, повинні кваліфікуватись за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини протии особи.

Клопотання - це письмове звернення з проханням про виконання будь-яких процесуальних дій у кримінальному провадженні, визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ст. 220 КПК).

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч.1 ст. 91 КПК).

Збирання доказів здійснюється у порядку ст. 93 КПК. Зокрема, сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів (ч.3 ст.93 КПК).

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь - яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК).

Збирання доказів здійснюється у порядку ст. 93 КПК. Зокрема, сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів (ч.3 ст.93 КПК).

Слідчий суддя погоджується з постановою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 15.01.2025 року та не вбачає підстав для її скасування.

Пунктом 1 ч.1 ст.1 КПК України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться законність, який означає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства п.2 ч.1 ст.7, ч.1 ст.9 КПК України.

Частинами 1, п.2 частини 2 ст.40 КПК України визначено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій; слідчий уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Таким чином саме на слідчого, дізнавача по вказаному кримінальному провадженні покладено обов`язок щодо вчинення чи не вчинення відповідних слідчих дій з огляду на їх достатність та необхідність по вказаному кримінальному провадженні, при цьому прокурор, здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Отже, слідчий, дізнавач має самостійно вирішити про необхідність проведення відповідних слідчих дій чи відмову у їх проведенні, з огляду на поставлені цілі кримінального провадження, належно мотивуючи такі відмови у випадку прийняття такого рішення.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 303, 305-307, 309, 220 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання від 15.01.2025 року в кримінальному провадженні № 0001122 від 07.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.125 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_13