Справа № 462/2517/25
провадження 1-кс/462/626/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника підозрюваного ОСОБА_5 , психолога ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання старшої слідчої слідчого відділення відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000452 від 08 квітня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ужгород, ромської національності, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання,

раніше судимого вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24.02.2025 за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання із визначенням іспитового строку - 1 (один) рік і 5 (п`ять) місяців,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

встановив:

до Залізничного районного суду міста Львова надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській областіОСОБА_8 , погоджене прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000452 від 08 квітня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. В обґрунтування клопотання слідча зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24.02.2025 за ч.4 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання із визначенням іспитового строку 1,5 років, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та підозрюється у повторному вчиненні нового корисливого злочину. Так, ОСОБА_7 07.04.2025 близько 20 год. 45 хв., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану, перебуваючи на зупинці громадського транспорту за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 300, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , який перебував на вказаній зупинці, після чого, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, наніс потерпілому удар кулаком руки в обличчя, внаслідок чого останній впав на землю, під час чого ОСОБА_7 із внутрішньої кишені куртки потерпілого дістав гаманець, з якого вийняв грошові кошти в сумі 9000 гривень та 100 доларів США, що в перерахунку на українські гривні станом на 07.04.2025 становило 4 119, 00 гривень, після чого грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, а гаманець викинув поруч із потерпілим та втік з місця вчинення кримінального правопорушення. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 13 119, 00 гривень. Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом заяви від 07.04.2025, протоколом огляду місця події від 07.04.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом добровільної видачі від 08.04.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом впізнання осіб від 09.04.2025, протоколом добровільної видачі від 10.04.2025, повідомленням про підозру ОСОБА_7 , та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності. Підозрюваний ОСОБА_7 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав частково. Беручи до уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінальних правопорушень, є підстави вважати що наявними ризиками передбаченими ст. 177 КПК України є: неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_7 втік з місця вчинення злочину та в подальшому намагався ухилитися від притягнення до кримінальної відповідальності, переховуючись від працівників поліції, окрім цього, ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, будучи раніше засудженим за аналогічний злочин, що характеризує його як особу, у якої відсутні будь-які соціально-стримуючі фактори. Водночас, ОСОБА_7 багаторазово самовільно покидав місця тимчасового проживання та навчання, в яких за ним здійснювався нагляд, у зв`язку з чим неодноразово був оголошений в розшук, так як місце його знаходження встановити не представлялося можливим. Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_7 до втечі. Вказує на неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілого, свідків, з огляду на те, що в своїх показаннях інші свідки вказали, що ОСОБА_7 просив їх не давати на нього свідчення про його участь у вчиненні вказаного злочину, а відтак є загроза вчинення тиску на останніх, шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що підозрюваний проживає разом із свідками у кримінальному провадженні, що суттєво спрощує йому можливість чинити тиск на останніх, а також можливість вчинення тиску на свідків, які ще будуть допитуватись в ході досудового розслідування. Вказане підтверджується і характером вчиненого кримінального правопорушення, так ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, із застосуванням фізичного насильства до потерпілого, вчинене з корисливих мотивів. Вказує на неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_7 , засуджений вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24.02.2025 за аналогічне кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 186 КК України, яке було вчинено за тою ж адресою, що і новий злочин через місяць після звільнення з-під-варти. Незважаючи на те, що судом, враховано неповнолітній вік ОСОБА_7 і надано можливість виправлення, із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України, а саме такий був звільнений від відбування покарання із визначенням іспитового строку 1 рік і 5 місяців, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні аналогічного злочину у громадському місці, в умовах воєнного стану. Також, ОСОБА_7 не має постійного місця проживання, уникає контакту з призначеними державними опікунами, проводить час в стихійних таборах осіб ромської національності, які не мають офіційних місць працевлаштування та джерел прибутку, що в сукупності свідчить про відсутність у підозрюваного соціально-стримуючих факторів. Вказує на неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_7 може повідомити окремим свідкам про відомі йому обставини кримінального провадження та можливість уникнення ним передбаченої законом відповідальності у зв`язку із тим, що на даний час такі особи ще не допитані органом досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала у повному обсязі, просить задовольнити таке.

Підозрюваний ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, просили застосувати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, більш м`який або визначити мінімальний розмір застави, оскільки він не є матеріально забезпечений. ОСОБА_7 не має наміру від досудового розслідування, має намір стати на шлях виправлення.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечив щодо клопотання прокурора.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000452 від 08.04.2025 та у кримінальному провадженні визначено попередню правову кваліфікацію за ч.4 ст.186 КК України.

10.04.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до ст. ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 492 КПК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК Українипідтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом заяви від 07.04.2025, протоколом огляду місця події від 07.04.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом добровільної видачі від 08.04.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом впізнання осіб від 09.04.2025, протоколом добровільної видачі від 10.04.2025, повідомленням про підозру ОСОБА_7 , та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні повторно тяжкого умисного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, санкція статті якої передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, вчинений злочин з корисливих мотивів, в громадському місці, під час воєного стану, під час іспитового строку, визначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24.02.2025, не одружений, не працює та не має офіційного джерела доходу, що свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, що дозволить йому перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілого, спонукати до вчинення інших правопорушень, не має постійного місця проживання, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, тобто намагався свідомо уникнути покарання.

З огляду на вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що є підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вказане, тяжкість кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який є неповнолітнім, його стан здоров`я, умови життя та виховання, а також ставлення до скоєного, те, що підозрюваний вчинив злочин під час іспитового строку, 24.02.2025 звільнений з під-варти, а через місяць, 07.04.2025 повторно вчинив злочин в громадському місці, з корисливих мотивів, втік з місця вчинення кримінального правопорушення, знайомий зі свідками, не одружений, не працює, що свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, не має постійного місця проживання, слідчий суддя дійшов висновку, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного та, у даному випадку, суспільний інтерес в триманні підозрюваного під вартою, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

Таким чином клопотання слід задовольнити та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, ч. 4 ст. 183 КПК України визначено право суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні , зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а відтак за встановленими в ході розгляду клопотання обставинами, суд приходить до переконання про відсутність у даному випадку підстав для визначення застави у відповідності до вимог, передбачених п. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у кримінальному провадженні №0000452 від 08 квітня 2025 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08 червня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, законному представнику, захиснику і направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали міститься у справі № 462/2517/25

Слідчий суддя ОСОБА_1