ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/1278/25

Провадження № 1-кс/210/441/25

10 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 поданого в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженню №0000353 від 18.04.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2025 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 поданого в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженню №0000353 від 18.04.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України, в якому представник заявника просив суд скасувати арешт накладений постановою ст. слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 05.11.2009 арешт на вклади, цінності інше майно обвинуваченого ОСОБА_4 , а також на описане 28.01.2010 року згідно протоколу про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_4 , трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , автомобіля марки «Chevrolet Epica LF69K» 2006 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 1580 грн., які були вилучені у ОСОБА_4 29.09.2009 під час огляду його службового кабінету.

В обґрунтування заявленого клопотання представник заявника зазначив, що в провадженні СВ відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000353 від 18.04.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України. відомості по вказаному кримінальному провадженню внесені в ЄРДР на підставі справи №1-44/11, провадження №1/210/1/22 (кримінальна справа №70109023), яка надійшла від Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу для додаткового розслідування до СУ ГУНП в Дніпропетровській області. Вказана кримінальна справа №70099061 була розпочата 29.09.2009 за ч. 2 ст. 368 КК України та в подальшому під час судового розгляду було об`єднана зі справою №70109023. 05.11.2009 постановою ст. слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 був накладений арешт на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого ОСОБА_4 28.01.2010 року згідно протоколу про накладення арешту на майно було описано майно обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема, трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , автомобіля марки «Chevrolet Epica LF69K» 2006 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 1580 грн., які були вилучені у ОСОБА_4 29.09.2009 під час огляду його службового кабінету. Оскільки арештоване майно ОСОБА_4 не є речовими доказами та останній не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим, тому на теперішній час відпали підстави для арешту вище вказаного майна. Строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплили 29.09.2024 і тому до нього не може бути застосована конфіскація майна навіть в разі постановлення в майбутньому обвинувального вироку, відповідно до вимог ст. 49 КК України. У зв`язку з чим, адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Заявник ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні присутні не були, причини неявки суду не повідомили. 10 квітня 2025 року від адвоката ОСОБА_3 надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі заявника.

Прокурор у судовому засіданні присутній не був, однак, поза межами судового засідання від прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_6 надійшли заперечення проти клопотання, в яких останній зазначив, що клопотання подане стороною захисту не обґрунтоване, досудове розслідування кримінального провадження триває, проводяться всі необхідні слідчі (розшукові) дії для повного, об`єктивного, неупередженого розслідування та прийняття кінцевого процесуального рішення, а тому просив відмовити у задоволені вказаного клопотання у повному обсязі.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.

У відповідності до положень ст. 5 КПК України, процесуальне рішення приймається судом згідно з положеннями КПК України, чинними на момент початку виконання процесуальної дії або прийняття такого рішення.

Так, з 20 листопада 2012 року набрав чинності Кримінальний процесуальний кодекс України 2012 року, а тому з дня набрання його чинності, Кримінально-процесуальний кодекс України з наступними змінами в редакції 1960 року не діє.

Згідно до п. 9 Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до Інформаційного листа ВССУ № 1735/0/4-12 від 26.11.2012 року «Про деякі питання застосування розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України» роз`яснено судам, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності КПК, продовжують свою дію у порядку КПК 1960 року. Зміна, скасування чи припинення (окрім продовження) таких запобіжних заходів, арешту майна, відсторонення від посади, незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом (тобто 20 листопада 2012 року чи пізніше), відбувається згідно з п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК у порядку, передбаченому КПК 1960 року.

Після надходження кримінальної справи до суду питання щодо скасування арешту може бути вирішено судом в порядку, передбаченому ст.ст. 248, 282 КПК України в редакції 1960 або при постановленні вироку, відповідно до ст. 324 КПК України в редакції 1960.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

05 листопада 2009 року постановою старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 було накладено арешт на майно, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , автомобіля марки «Chevrolet Epica LF69K» 2006 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 1580 грн., які були вилучені у ОСОБА_4 29.09.2009 під час огляду його службового кабінету.

Відповідно до ст. 126 КПК України (в ред. 1960 року), який був чинний на момент прийняття рішення про накладення арешту, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії.

Постанова про накладення арешту на майно ухвалена слідчим прокуратури 05.11.2009 року, тобто до набрання чинності новим КПК України.

Отже, виходячи із п. 9 розділу11 Перехідних положень КПК України(в ред. 2012 року), постанова про арешт майна продовжує свою дію до цього часу.

Проте положеннями КПК України (в ред. 1960 року) передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (ч. 1 ст. 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (ч. 6 ст. 126).

Інституту судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування КПК України (в ред. 1960 року) не містив.

Прийняття судом рішення щодо арешту майна як засобу забезпечення цивільного позову та/або можливої конфіскації, з огляду на зміст п. 7 ч. 1 ст. 253, п. 8 ч. 1 ст. 324, ч. 13 ст. 335 цього Кодексу передбачалося лише після прийняття рішення про призначення до судового розгляду та під час постановлення за результатами такого розгляду вироку у кримінальній справі, направленій до суду з обвинувальним висновком.

Згідно зі ст. 174 КПК України (в ред. 2012 року) підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому у застосуванні відповідного заходу відпала потреба.

Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому КПК України (в ред. 2012 року).

Процедури вирішення зазначених питань за межами кримінального провадження КПК України не передбачає.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку.

Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст. ст. 174, 539 КПК Україні, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Отже, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено ст. 174 КПК України (в ред. 2012 року), і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Положеннями ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 20.03.1952 року встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп.49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

За таких обставин, враховуючи розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, беручи до уваги той факт, що кримінальне провадження, в межах якого накладено арешт 05.11.2009 року, станом на дату звернення до суду з вказаним клопотанням триває досудове розслідування вказаного кримінального провадження, накладення арешту на майно, належне ОСОБА_4 , створює обмеження у реалізації основоположних прав та свобод, які гарантуються Конституцією України та є найвищою соціальною цінністю, враховуючи, що вказане обмеження встановлено більш ніж 15 років, суд приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7-1, 11-1, 125, 126, 409, 411 КПК України 1960 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 поданого в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженню №0000353 від 18.04.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 05.11.2009 арешт на вклади, цінності інше майно обвинуваченого ОСОБА_4 , а також на описане 28.01.2010 року згідно протоколу про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_4 , трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , автомобіля марки «Chevrolet Epica LF69K» 2006 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 1580 грн., які були вилучені у ОСОБА_4 29.09.2009 під час огляду його службового кабінету.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1