Справа № 444/101/25
Провадження № 1-кп/444/138/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження №0000438, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2024 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта вища, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "старший сержант", одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не депутат, раніше судимий - вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, до покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді шести місяців позбавлення волі, та на підставі ст. 62 КК України замінено ОСОБА_3 покарання у виді шести місяців позбавлення волі на покарання у виді шести місяців тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, яке не відбув, паспорт громадянина України № НОМЕР_2 виданий 13.05.2024 року, орган, що видав 1235, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області кримінальне провадження №0000438, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 29 вересня 2024 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), діючи в умовах воєнного стану , введеного 24.02.2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, який в подальшому затверджено Законом Верховної Ради України №2102-ІХ від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та який на даний час продовжено, знаходячись на території ТзОВ «СТЕКО», що у с. Надичі по вул. Грушевського, ЗБ, Львівського району Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав ноутбук марки «Lenovo IdeaPad 100-15IBL» вартістю 4266 гривень 33 копійки та портативну колонку марки «2Е SoundXTube Plus» вартістю 1200 гривень, після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 5466 гривень 33 копійки.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 02 жовтня 2024 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, діючи в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, який в подальшому затверджено Законом Верховної Ради України №2102-ІХ від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та який на даний час продовжено, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись на території ТзОВ «СТЕКО», що у с. Надичі по вул. Грушевського, ЗБ, Львівського району Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно викрав рюкзак марки «Міl-Тес Assault Pach Large 36л.» вартістю 1266 гривень, в середині якого знаходилися грошові кошти в сумі 14300 гривень, після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 15566 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 02 жовтня 2024 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на території ТзОВ «СТЕКО», що у с. Надичі по вул. Грушевського, ЗБ, Львівського району Львівської області, діючи умисно, реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, викрав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 видане на ім`я ОСОБА_7 , яке знаходилося в попередньо викраденому ним рюкзаку марки «Mil-Тес Assault Pach Large 36л.» і який є різновидом офіційного документу, з метою подальшого незаконного розпорядження вказаним документом, тим самим незаконно заволодів ним.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, 02 жовтня 2024 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на території ТзОВ «СТЕКО», що у с. Надичі по вул. Грушевського, ЗБ, Львівського району Львівської області, діючи умисно, реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, викрав військовий квиток серії НОМЕР_5 виданий на ім`я ОСОБА_7 , який знаходився в попередньо викраденому ним рюкзаку марки «Mil-Тес Assault Pach Large 36л.» і який є різновидом офіційного документу, з метою подальшого незаконного розпорядження вказаним документом, тим самим незаконно заволодів ним.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, 02 жовтня 2024 року, (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_3 , діючи в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, який в подальшому затверджено Законом Верховної Ради України №2102-ІХ від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та який на даний час продовжено, знаходячись на території ТзОВ «СТЕКО», що у с. Надичі по вул. Грушевського, ЗБ, Львівського району Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно викрав мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 12 4/128 Gb» із встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_6 , загальною вартістю 4352 гривні, після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_8 на вище вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та надав суду показання, які повністю підтвердили обставини, що викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що він щиро розкаюється, та має намір повернутися до військової служби для захисту України. Зазначив, що він працював на ТзОВ «СТЕКО» на території якого є гуртожиток і в цьому гуртожитку він і проживав за адресою АДРЕСА_2 . Він проживав в кімнаті, в якій також проживали інші люди, кількість не пам`ятає, але приблизно з ним проживало вісім чоловік. Також пригадує, що ці всі події мали місце в один день, але точної дати він сказати не пам`ятає. Серед викраденого майна був ноутбук, рюкзак, колонки, телефон. В рюкзаку були документи, але він не мав корисливих мотивів на викрадення документів і такі документи він поштою вислав і повернув потерпілому ОСОБА_7 . Що він зробив з іншими речами не пам`ятає. Обвинувачений ствердив, що частково відшкодував заподіяну шкоду, і має намір відшкодувати повністю, однак, оскільки він знаходиться під вартою, то такої можливості він не має. Просив не застосовувати до нього суворого покарання, а надати йому можливість відшкодувати всю шкоду, він усвідомив всю неправильність своїх дій і вважає, що буде корисним як військовослужбовець, оскільки має досвід військової служби та звання старшого сержанта.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 подали до суду письмові заяві, в яких просять розгляд справи проводити у їх відсутності, щодо міри та розміру покарання покладаються на думку суду.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч. 2 ст. 394 КПК України.

З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, та дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні ним вказаних вище кримінальних правопорушень, його вина повністю та об`єктивно доведена доказами, які стороною обвинувачення та захисту не оспорюються та визнаються допустимими та належними.

Дослідивши вищевказані докази, перевіривши доводи сторони обвинувачення, доводи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України.

У той же час, суд вважає необхідним виключити з пред`явленого обвинувачення при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, за двома епізодами від 02 жовтня 2024 року (потерпілий ОСОБА_7 ), вказівку про вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку) - «з корисливих мотивів», оскільки таке не знайшло підтвердження під час судового розгляду, що не має наслідком жодної зміни фактичних обставин кримінального правопорушення, які вказані в обвинувальному акті та визнані обвинуваченим.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Що стосується призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує наступне.

Обставинами, які передбачені ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , які передбачені ст. 67 КК України, не встановлено.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини справи та дані, що характеризують особу обвинуваченого, його вік, сімейний та матеріальний стан, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий, перебував на військовій службі (був мобілізований), яка призупинена, посередньо характеризується за місцем проживання, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставини, які обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст.185 КК України та у виді обмеженням волі в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України, остаточно призначивши покарання за сукупністю кримінальних правопорушень згідно з ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі.

З урахуванням усіх обставин справи, особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, а підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням відсутні.

Також встановлено, що вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді шести місяців позбавлення волі. На підставі ст. 62 КК України замінено ОСОБА_3 покарання у виді шести місяців позбавлення волі на покарання у виді шести місяців тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців. Вирок суду набрав законної сили 26.08.2022 року.

Згідно з даними ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.12.2024 року, ОСОБА_3 покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців не відбував.

За правилами ч. 5 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

У цьому кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, після ухвалення 26.07.2022 року вищевказаного вироку Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області. Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому повинно бути призначено за сукупністю вироків на підставі ч. 5 ст. 71 КК України.

Згідно з 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають - один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкриміновані кримінальні правопорушення після постановлення вироку Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року, покарання за яким не відбував, тому йому належить призначити остаточне покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 71 КК України, повністю приєднавши до покарання призначеного за даним вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року, враховуючи положення ч. 1 ст. 72 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 27.11.2024 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави, що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 15 січня 2025 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 15.03.2025 року із утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19».

Відповідно до ст. 374 КПК України, у вироку суду зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, а тому суд дійшов до переконання, що обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою належить залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про процесуальні витрати необхідно вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Питання про майно, на яке накладено арешт, належить вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст.71 КК України, до остаточного покарання призначеного за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року у виді шести місяців тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців із розрахунку відповідно до ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_3 з часу затримання - 25.11.2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Арешт накладений на майно на підставі ухвал слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 06.12.2024 року, а саме на колонку «Sound @ Tube plus», мобільний телефон марки «Redmi Note 8 Pro» із сім-картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_7 , рюкзак марки «Mil-Тес» коричневого кольору - скасувати.

Речові докази, а саме:

- спортивні окуляри, які було вилучено 02.10.2024 року під час проведення огляду місця події на території ТзОВ «Стеко», що в с. Надичі, Львівського району, Львівської області - повернути законному володільцю - потерпілому ОСОБА_7 ;

- диск із записом з камер відеоспостереження ТзОВ «Стеко», в с. Надичі по вул. Грушевського, 3Б, Львівського району Львівської області - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- військовий квиток виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_5 та посвідчення учасника бойових дій, видане на ім`я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_4 - повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

- диск із записом з камер відеоспостереження відділення ТОВ «Нова Пошта» №34, що у м. Дніпро, просп. Сергія Нігояна, 3, на якому зафіксовано відправника поштового відділення №59 0012 3797 9140 - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- рюкзак марки «Mil-Тес» коричневого кольору - повернути законному володільцю - потерпілому ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон марки «Redmi Note 8 Pro» із сім-картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_7 - повернути законному володільцю - ОСОБА_3 ;

- колонку «2Е SoundXTube Plus» - повернути законному володільцю - потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 12 657 гривень 16 копійок, а саме:

- товарознавча експертиза №СЕ-19/114-24/26177-ТВ витрати на проведення якої становлять 1514,56 грн.;

- судова дактилоскопічна експертиза №СЕ-19/114-24/24890-Д витрати на проведення якої становлять 2785,65 грн.;

- судова дактилоскопічна експертиза №СЕ-19/114-24/29683-Д витрати на проведення якої становлять 2785,65 грн.;

- товарознавча експертиза №СЕ-19/114-24/29680-ТВ витрати на проведення якої становлять 1591,80 грн.;

- товарознавча експертиза №СЕ-19/114-24/29687-ТВ витрати на проведення якої становлять 2387, 70 грн.;

- товарознавча експертиза №СЕ-19/114-24/29682-ТВ витрати на проведення якої становлять 1591,80 грн.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому ст. 395 КПК України з врахуванням особливостей передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1