УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України від 10.07.2024 року у кримінальному провадженні №0000769 від 06.06.2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України від 10.07.2024 року у кримінальному провадженні №0000769 від 06.06.2024 року.

Скарга мотивована тим, що 10.07.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у межах кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР за №0000769 від 06.06.2024 року.

Вказали, що як вбачається з повідомлення про підозру, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.368 КК України з огляду на те, що, на думку сторони обвинувачення, останній є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Тобто, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.368 КК України за такою кваліфікуючою ознакою, як вчинення кримінального правопорушення службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Разом з тим, висновок сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_4 станом на момент вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, був службовою особою, яка займає відповідальне становище - не ґрунтується на приписах чинного законодавства, тобто є хибним, а, відтак, повідомлення про підозру, за ч.3 ст. 368 КК України, яке вручене ОСОБА_4 - є незаконним, а тому таким, що підлягає скасуванню.

Так, наказом в.о. начальника ГУ ДПС у м. Києві від 20.11.2023 року №1818-0 ОСОБА_4 був призначений на посаду головного державного інспектора відділу погашення боргу з фізичних осіб та фізичних осіб підприємців управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у м. Києві, яка згідно зі ст.6 Закону України «Про державну службу» не належить до категорії «Б».

Відтак, станом на день вчинення кримінального правопорушення, обставини вчинення якого вказані у повідомленні про підозру, ОСОБА_4 займав посаду головного державного інспектора відділу погашення боргу з фізичних осіб та фізичних осіб підприємців управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у м. Києві, яка згідно зі ст.6 Закону України «Про державну службу» не належить до категорії «Б».

Уважають, що до висновку, що ОСОБА_4 є службовою особою, яка займає відповідальне становище, сторона обвинувачення прийшла внаслідок спотворення фактичних обставин справи з тим, що б такі спотворені обставини відповідали визначеному кримінальним законом поняттю «службова особа, яка займає відповідальне становище».

Вказуючи такі дані з метою штучної ідентифікації з визначенням кримінальним законом поняття службова особа, яка займає відповідальне становище, слідчий у повідомленні про підозру безпідставно зазначив, що ОСОБА_4 , - призначено на посаду виконувача обов`язків заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві.

Проте, ОСОБА_4 не призначався на посаду заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, оскільки наказом на ОСОБА_7 як на головного державного інспектора відділу погашення боргу лише було покладено виконання обов`язків заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, без звільнення із займаної посади головного державного інспектора відділу погашення боргу.

Звернули увагу, що ОСОБА_4 не звільнявся від виконання обов`язків головного державного інспектора відділу погашення боргу з фізичних осіб та фізичних осіб підприємців управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у м. Києві.

В свою чергу, виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення працівника від своїх основних обов`язків - це заміна працівника, а не призначення на посаду, як уважають і стверджує слідчий, викладаючи такі обставини у повідомленні про підозру.

Виконання обов?язків з призначенням на посаду тимчасово відсутнього працівника

(тимчасове заступництво) провадиться зі звільненням від своїх основних обов`язків. Тимчасове заступництво є окремим видом виконання обов?язків тимчасово відсутнього працівника.

Вказали, що у випадку з ОСОБА_4 мала місце заміна працівника, а не призначення на посаду виконувача обов?язків заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як помилково вважає слідчий.

Наголосили, що ОСОБА_4 не призначався (постійно чи тимчасово) на посаду заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві; тимчасове виконання обов?язків відсутнього працівника (заміна працівника) не тотожно поняттю тимчасового виконання обов?язків (тимчасове заступництво).

Крім того згідно з п.2 примітки до ст.368 КК України, у взаємозв`язку з п.1 примітки до ст.364 КК України, службовими особами, які займають відповідальне становище, є особи посади яких згідно із ст. 6 Закону України «Про державну службу» належать до категорії «Б».

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_4 не призначався на посаду (постійно або тимчасово) заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, а посаду, яку він фактично займав (головний державний інспектор відділу погашення боргу), не належить до категорії «Б», то ОСОБА_4 не є службовою особою, яка за посадою займала відповідальне становище.

Відтак, сторона обвинувачення безпідставно кваліфікувала дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.368 КК України, а тому вручене йому повідомлення про підозру є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Уважають, що матеріали кримінального провадження щодо обґрунтованості повідомлення про підозру сторона захисту, вважає, що зміст таких матеріалів не може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже, і про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні скаргу підтримали, вказали, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України від 10.07.2024 року, у кримінальному провадженні №0000769, незаконне, та необґрунтоване, а також таке, що підлягає скасуванню з підстав, зазначених у скарзі. Додатково навели відомості про нарахування заробітної плати ОСОБА_4 виключно за посадою головного державного інспектора відділу.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, посилаючись на те, що підозра пред`явлена ОСОБА_4 є обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні. Крім того, вказав, що належність та допустимість фактичних даних, які покладені в основу підозри, не оцінюються в тій ступені, яка необхідна для ухвалення вироку, надав матеріали кримінального провадження, на підставі яких прийняте рішення про повідомлення про підозру, такі фактичні дані уважає достатніми, зокрема зазначив, що висновок про ОСОБА_4 як суб`єкта злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України зроблені не на підставі даних в Наказі Державної податкової служби України від 02.01.2024 року №3-О, з урахуванням змін до Наказу від 23.04.2024 року №261.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи учасників судового провадження, керуючись ст. 22,26 КПК України, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000769 від 06.06.2024 року, в рамках якого 10.07.2024 року ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Не погоджуючись з обґрунтованістю пред`явленої підозри, сторона захисту звернулась до суду з даною скаргою в порядку ст.303 КПК України.

Так, повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями Глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного Закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вказаних процесуальних норм.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Право підозрюваного знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють, що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

На початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Разом з тим, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки і оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Аналізуючи наявні у провадженні слідчого судді матеріали, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, допустимість доказів щодо встановлення його винуватості, слідчий суддя вважає, що зміст таких матеріалів може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена 10.07.2024 року ОСОБА_4 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, що підтверджується сукупністю фактичних даних, які містяться у наданих довідках, наказі від 20.11.2023 року №1818-0 про призначення ОСОБА_4 на посаду головного державного інспектора відділу погашення боргу з фізичних осіб та фізичних осіб -підприємців управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у м. Києві, наказі від 02.01.2024 року №3-О про покладення виконання обов`язків на ОСОБА_4 , копії трудової книжки ОСОБА_4 на яких містяться дані, що мають суттєве значення для доказування. Фактичні дані, які містяться в Наказі ДПС України від 02.01.2024 року №3-О достатні для висновку про суб`єктивний склад вказаного кримінального правопорушення на даній стадії кримінального провадження.

При цьому висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_4 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованим, а тому слідчий суддя не вбачає у висновках слідчого про обґрунтованість підозри чогось очевидно довільного чи свавільного.

За вказаних обставин, слідчий суддя в межах своєї компетенції, приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 10.07.2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в рамках кримінального провадження №0000769 від 06.06.2024 року, є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст. 277 КПК України, а у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено, у зв`язку з чим у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Скарга розглядається в межах заявлених вимог згідно правил ст. 22,26 КПК України.

Керуючись ст.22,26,277,278, 303, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України від 10.07.2024 року у кримінальному провадженні №0000769 від 06.06.2024 року.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1