ЄУН справи: 336/141/25
Номер провадження: 1-кп/336/836/2025
ВИРОК

Іменем України

Справа № 336/141/25

Провадження № 1-кп/336/836/2025

"21 березня 2025 р.

Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які приймали участь у підготовчому судовому засіданні: прокурор Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 02 червня 2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000153 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новосілка Підволочиського району Тернопільської області, громадянина України, освіта середня, перебуває на посаді такелажника 1-го відділення такелажного взводу 4-го артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 413 КК України,

та Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони

ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією, перебуваючи на посаді такелажника 1-го відділення такелажного взводу 4-го артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, всупереч до вимог ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.10 Інструкції з придбання у Збройних Силах України вогнепальної зброї невійськового призначення, бойових припасів до неї, холодної і пневматичної зброї та деяких інших предметів і матеріалів, на які поширюється дозвільна система, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.07.2016 N?т 347/631, п.4, 6 Розділу І, п.2 розділу Х «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 29 червня 2005 року N? 359, в період часу з 18:00 год. до 19:00 год. 29 травня 2023 року, перебуваючи за місцем служби у бліндажі для проживання особового складу розрахунку чергової гармати поблизу населеного пункту Юрківка Таврійської сільської територіальної громади Запорізького району Запорізької області, достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок зберігання зброї та боєприпасів та іншого військового майна, а також відповідальність, яка передбачена за його порушення, діючи зі злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, через несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, в порушення вимог діючого законодавства, не тримав при собі отриману, закріплену за ним та ввірену йому для службового користування стрілецьку зброю і боєприпаси, залишив їх без нагляду, внаслідок чого допустив втрату ввіреної йому для службового користування зброї - автомата 5.45 мм АКС-74У N? 430549, 1989 року випуску, вартістю 4 791,89 (чотири тисячі сімсот дев?яносто одна) гривня 89 копійок та боєприпасів - патронів 5.45 мм з кулею ПС 1989 року випуску у кількості 30 штук, вартістю 3,37 (три) гривні 37 копійок, спричинивши військовій частині НОМЕР_1 матеріальну шкоду на загальну суму 4 795,26 (чотири тисячі сімсот дев?яносто п?ять) гривень 26 копійок, яка під час досудового розслідування відшкодована у повному обсязі.

Отже, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 413 КК України втрата ввірених для службового користування зброї, бойових припасів, внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинені в умовах воєнного стану.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

30.12.2024 року у кримінальному провадженні №0000153 від 02.06.2023 року укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 413 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. 58 КК України, сторони погодили замінити ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 року позбавлення волі на покарання у вигляді службових обмежень для військовослужбовців строком 1 рік з відрахуванням 10 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 в доход держави.

Відповідно до угоди, сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. При цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просила затвердити угоду.

Прокурор угоду підтримав, оскільки вона відповідає вимогам закону.

Представник потерпілого, належним чином повідомлений про розгляд справи до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, претензій до обвинуваченого не мають.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з вимогами частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 413 КК України відноситься до нетяжких злочинів тому за цією ознакою підпадають під дію ч. 4 ст. 469 КПК України.

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 413 КК України кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів.

Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 , який, будучи опитаним в суді підтвердив фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, беззаперечно визнав свою вину та просив суворо не карати. Обвинувачений ОСОБА_4 надав покази, які повністю відповідають встановленим під час досудового розслідування обставин вчинення діянь в частині часу, місця, мотивів тощо.

На підставі викладеного, всебічно дослідивши матеріали справи у сукупності з показами обвинуваченого, суд визнає ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України.

Щодо покарання.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

При обранні міри і виду покарання ОСОБА_4 суд враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,

- дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який: раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем служби, безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації; має на утриманні малолітню дитину;

- обставини, що пом`якшують покарання (стаття 66 КК України): щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку;

- відсутність обставин, які обтяжують покарання (ст. 67 КК України);

- умови угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Відповідно до ч. 1. ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості і вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

За частиною 5 статті 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст. 65 КК України, а тому вважає за можливе затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 30.12.2024 про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень

Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні. Цивільний позов відсутній. Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався. Клопотань про застосування запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу також не надходило.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст.373, 469, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором у кримінальному провадженні начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України, та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України замість призначеного ОСОБА_4 покарання у виді 1 року позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік, із відрахуванням 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 в доход держави.

Під час відбування цього покарання ОСОБА_4 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1