Номер провадження: 11-кп/813/2391/24
Справа № 489/4214/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського райсуду м. Миколаєва від 11.09.2024 про повернення прокурору обвинувального акту в к/п №0000027 від 04.01.2024, з підстав невідповідності вимогам КПК України стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красноярськ російської федерації, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції обвинувальний акт у к/п №0000027 від 04.01.2024 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України повернутий прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України.

Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті, всупереч вимог п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, не зазначені дата його складення та затвердження прокурором; викладені в обвинувальному акту обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є неконкретними та неповними, зокрема, при зазначенні боєприпасів, із посиланням на їхню приналежність до мисливської зброї, в обвинувальному акті не вказано, до якої саме мисливської зброї гладкоствольної або нарізної відносяться боєприпаси, що має істотне значення для обставин кримінального провадження, адже, відповідно до висновків, викладених в постанові Пленуму ВСУ №3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», патрони та набої до гладкоствольної мисливської зброї не є предметом злочинів, передбачених ст.ст. 262, 263 КК України; вказані недоліки змісту обвинувального акту в частині викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення позбавляють обвинуваченого права бути негайно та детально поінформованим про характер та причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Зазначені недоліки, на переконання суду 1-ої інстанції, перешкоджають здійсненню судового розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 .

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_7 не погодилась із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її постановленою із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступне:

- поза увагою суду залишилось те, що обвинувальний акт у к/п №0000027 за обвинуваченням ОСОБА_8 складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, містить всі необхідні реквізити, а суд вийшов за межі вимог ст. 314 КПК України, вдавшись до оцінки фактичних обставин справи, які підлягають дослідженню та перевірці під час судового розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, посилання суду на неконкретність та неповноту викладених фактичних обставин та обвинувачення як на підставу повернення обвинувального акту прокурору є хибним, натомість, фактичні обставини кримінального правопорушення викладено в обвинувальному акті в такій формі та в такому об`ємі, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування, при цьому суд позбавлений процесуальної можливості вимагати від сторони обвинувачення вказувати ті обставини, які нею не були встановлені; в обвинувальному акті вказано калібр патронів, які незаконно придбав та зберігав ОСОБА_8 та які, за загальновідомими даними, є нарізними;

- твердження суду про відсутність в обвинувальному акті дати його складення та затвердження прокурором не відповідають дійсності, натомість, на першому аркуші обвинувального акту мітиться підпис прокурора та дата затвердження обвинувального акту 07.06.2024.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді 1-ої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомили та жодних клопотань на адресу суду не подавали.

Враховуючи неявку сторони захисту в судове засідання без поважних на те причин, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку прокурора, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі обвинуваченого та захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла висновку, що він вимогам ст. 291 КПК України відповідає.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

На підставі аналізу змісту обвинувального акту у к/п №0000027 від 04.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (а.с. 2-11) вбачається, що він містить анкетні відомості обвинуваченого,виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та інші, передбачені законом відомості.

Обвинувальний акт, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим, який його складав та затверджений прокурором (а.с. 11).

Окрім того, до обвинувального акту, як це передбачено вимогами ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування (а.с. 12-33) та розписки сторони захисту про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 34).

Апеляційний суд вважає, що підстави для повернення обвинувального акту, наведені судом 1-ої інстанції в ухвалі є такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону з огляду на таке.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пункт 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Водночас, за приписами ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Із аналізу вищевказаних положень кримінального процесуального закону вбачається, що при складенні обвинувального акту прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначена обставина, відповідно до приписів ст. 291 КПК України, не може бути підставою для висновку суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

Натомість, апеляційним судом встановлено, що суд 1-ої інстанції під час підготовчого провадження вдався до встановлення та оцінки фактичних обставин кримінального провадження, що на даній стадії кримінального процесу є неприпустимим.

Встановлення дійсних фактичних обставин кримінального провадження та їх відповідність або невідповідність викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам, а також відповідність формулювання обвинувачення правовій кваліфікації кримінального правопорушення, здійснюється в процесі проведення судового розгляду кримінального провадження, відповідно до Глави 28 КПК України, шляхом безпосереднього дослідження судом та надання належної оцінки доказам, зібраним під час проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Окрім того, положення ч. 2 зазначеної вище ст. 337 КПК України надають можливість прокурору під час судового розгляду змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

В цьому контексті варто звернути увагу на п. 10 Постанови Пленуму ВС України №8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003, відповідно до аналізу змісту якого суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб висунуте особі обвинувачення було конкретним за змістом.

Твердження суду 1-ої інстанції про те, що викладені в обвинувальному акту фактичні обставини кримінального правопорушення є неконкретними та неповними є безпідставними та не відповідають дійсності, натомість, формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_8 , є чітким та конкретним, із зазначенням місця, часу та способу вчинення кримінального правопорушення, а також форми вини та мотиву кримінального правопорушення, з його змісту зрозуміло, в чому саме обвинувачується особа, натомість, відсутність в обвинувальному акті зазначення того, до якої саме мисливської зброї (гладкоствольної чи нарізної) відносяться виявлені за місцем проживання обвинуваченого боєприпаси, на яку посилається суд в якості однієї з підстав для повернення обвинувального акту прокурору, не може бути підставою для висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Натомість, колегія суддів зауважує на тому, що у разі, якщо суд за результатами здійснення судового розгляду кримінального провадження дійде висновку про те, що зазначені в обвинувальному акті боєприпаси, в силу роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», не є предметом злочину, передбаченого ст. 263 КК України, він вправі, використовуючи надані йому кримінальним процесуальним законом повноваження, зокрема, ст. 373 КПК України, ухвалити відповідне судове рішення.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції, погоджуючись із позицією сторони обвинувачення, зауважує на тому, що суд 1-ої інстанції позбавлений процесуальної можливості вимагати від сторони обвинувачення зазначення в обвинувальному акті тих обставин, які нею встановлені не були.

Що стосується такої зазначеної судом підстави для повернення обвинувального акту прокурору як відсутність дати складення обвинувального акту та дати його затвердження прокурором, суд апеляційної інстанції зауважує на очевидній помилковості таких висновків, натомість, на першому аркуші обвинувального акту у к/п №0000027 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України наявний підпис прокурора та дата затвердження обвинувального акту 07.06.2024 (а.с. 2).

За встановлених обставин, апеляційний суд констатує, що в даному випадку суд 1-ої інстанції під час проведення підготовчого судового засідання вийшов за межі наданих йому кримінальним процесуальним законом повноважень та вдався до дослідження питань (надання оцінки фактичним обставинам та формулюванню обвинувачення), які є предметом іншої стадії судового провадження судового розгляду, натомість, в обвинувальному акті, всупереч вказаним висновкам суду 1-ої інстанції, чітко та конкретно викладені фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та з його змісту зрозуміло, в чому саме обвинувачується особа.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції прийняв рішення помилкове рішення про повернення обвинувального акту прокурору в зазначеному кримінальному провадженні без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, що, як наслідок, призвело до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження та потягло порушення принципу дотримання розумних строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції скасуванню.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону з направленням обвинувального акту із додатками до суду 1-ої інстанції на новий розгляд, зі стадії підготовчого судового провадження, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.09.2024, якою обвинувальний акт у к/п №0000027 від 04.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України повернуто прокурору, з підстав невідповідності вимогам КПК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту у к/п №0000027 від 04.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в суді 1-ої інстанції, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4