Справа № 471/1105/23
Провадження №1-кп/471/5/25
Номер рядка звіту 387
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ще Братське Миколаївської області кримінальне провадження зареєстроване до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000551 від 01.06.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, м. Одеса, громадянина України, українця, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 військовослужбовця за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді стрільця 2 відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01.03.2022 громадянин ОСОБА_4 , був призваний за мобілізацією, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 Про загальну мобілізацію, на підставі наказу №132 від 01.03.2022 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 через ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначений на посаду кулеметника стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 та направлений до військової частини НОМЕР_2 для проходження військової служби.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2022 №1 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду кулеметника 3 відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 20.07.2022 № 22-РС (по особовому складу) солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .

Відтак, з 01.03.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_2 із ІНФОРМАЦІЯ_2 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Солдат ОСОБА_4 з 08.11.2022 був направлений на медичну консультацію до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (м. Одеса), де проходив лікування до 13.12.2022 із звільненням від виконання службових обов`язків строком на 5 діб. Проте, ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення вимог вищевказаного законодавства, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, 18.12.2022 о 08 год. 00 хв., не прибув на службу до тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза її межами у м. Одеса та інших місцях, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу до 15.00 години 18.08.2023 року

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, суду показав, що знаходився на лікуванні, після лікування планував повернутися до військової частини для продовження служби, однак дізнався, що вже знаходиться в СЗЧ. Йому не зрозуміло чому його обвинувачують в даному кримінальному правопорушенні, оскільки наміру ухилятися від подальшого проходження служби у нього не було.

Однак, не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, а саме:

-витягом з наказу № 132 від 01.03.2022 року про призов по мобілізації ОСОБА_4 ;

-рапортом начальника медичної частини НОМЕР_2 про направлення солдата ОСОБА_4 до ВМКЦ ПР на консультацію;

-рапортом начальника медичної частини НОМЕР_2 від 30.12.2022 року ;

-повідомленням командира в/ч НОМЕР_2 про кримінальне правопорушення від 03.01.2023 року;

- актом проведення службового розслідування по факту нез`явлення вчасно без поважних причин солдата ОСОБА_4 ;

-витягом з наказу № 524 від 31.12.2022 року про результати розслідування за фактом нез`явлення ОСОБА_4 на службу з лікувального закладу;

-витягом з ЄРДР від 01.06.2023 року щодо реєстрації кримінального провадження за № 0000551 за ознаками ч. 5 ст. 407 КК України.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ст.89 та ст.94 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення доведено повністю, дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує: за ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин які пом`якшуть або обтяжують покарання, передбачених ст..ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який згідно з класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проходження служби характеризується негативно, його поведінку під час судового засідання, а саме те, що не зважаючи на оголошення судом перерви для надання доказів на спростуванням вини, ОСОБА_4 відповідних доказів не надав, натомість ухилявся від явки у судове засідання, що змушувало суд неодноразово оголошувати обвинуваченого у розшук.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України.

Щодо досудової доповіді відділу з питань пробації, який вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства- то суд враховує не лише дані цього висновку, а й всі матеріали провадження, позиції учасників процессу.

Крім того, суд враховує положення ч.5 ст.314-1 КПК України про те, що досудова доповідь не може використовуватися у кримінальному провадженні як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, але згідно із ч.1 цієї статті метою досудової доповіді є забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.

Тому, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування ст.. 75 КК України.

Також судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2025 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого обраховується з моменту фактичного затримання, а саме з 14.01.2025 року.

За таких обставин, суд вважає необхідним зарахувати у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 14.01.2025 року.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 14.01.2025 року.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1