Справа № 211/1206/25
Провадження № 1-кс/211/297/25
У Х В А Л А
іменем України
05.02.2025 до ЧЧ ВП № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 водій 2 мінометного взводу 5 мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону молодший сержант ОСОБА_5 здійснив постріли за автоматичної зброї в бік місце знаходження водія 1 мінометного взводу мінометної батареї старшого солдата ОСОБА_6 ВЧ НОМЕР_3 , який знаходився в автомобілі Dacia,в наслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді: вогнепальне кульове наскрізне поранення- середньої третини правого стегна із пошкодженням бічної стінки поверхневої стегнової артерії, пошкодження великої підшкірної вени, поверхневої та глибокої стегнової вени, відкритим багатоуламковим переломом с-н/3 стегнової кістки зі зміщенням та дефектом кісткової тканини, ВКНП с/3 лівого стегна.
Крім того, 05.02.2025 до ЧЧ ВП № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 водій 2 мінометного взводу 5 мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону молодший сержант ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснив хуліганські дії шляхом здійснення пострілів з автоматичної зброї в нічний час, тим самим грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства.
Відповідно до виявленої інформації, оперативною групою співробітників поліції ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області було вжито невідкладних оперативних та слідчих заходів спрямованих на встановлення та фіксацію відомостей злочину.
Відповідно до встановлених обставин, з метою невідкладної фіксації відомостей та вилучення речових доказів 05.02.2025 в період часу з 12:02 по 14:00 години проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості біля буд №18 по вул. Зарічна, с. Кіндратівка Донецької області, в ході якого було проведено огляд на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:
-Предмет схожий на автоматичну зброю ХЮ 8721-1960 1шт., предмет схожий на магазин- 1 шт., предмети схожі на патрони 7,62х39 мм-3 шт.
-Предмети схожі на гільзи патронів 7,62х39 мм 11(одинадцять) штук.
-Предмет схожий на оболонку кулі.
-Змив на потожирову речовину зі спускового гачка предмета, схожего на АКМ ХЮ 8721-1960.
-Змив зі сліду РБК на майданчику.
-Змив на потожирову речовину з цівки предмета, схоженоо на АКМ ХЮ 8721-1960.
Згідно відомості закріплення за особовим складом 5 мінометної батареї 3 механізованого батальйону 7,62 мм АК ТК7 № НОМЕР_4 закріплений за молодшим сержантом ОСОБА_5 .
У зв`язку з цим слідчий зазначає, що арешт вказаного майна, як захід забезпечення кримінального провадження, виправдовує потреби досудового розслідування з метою виконання завдань кримінального провадження, пов?язаних із забезпеченням швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, а також використання вказаного майна в якості речових доказів.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином.
Слідчий подав заяву про розгляд клопотання без її участі, просила проводити розгляд за її відсутності, на задоволенні клопотання наполягає.
Неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно з поданими до клопотання документами вбачається, що власником вилучених речей є ВЧ НОМЕР_1 .
В матеріалах справи наявна заява командира 5 мінометної батареї 3 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_7 , в якій він зазначає, що не заперечує проти арешту майна.
Ухвалою слідчого судді від 10.02.2025 проведений обшук та вилучення речей визнано законним.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступного.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 121, ч.4 ст.296 КК України.
Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другоїстатті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другоїстатті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1ст. 98 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно зі ст. 171 КПК України, законодавець зобов`язує сторону, яка звертається до суду з клопотанням про арешт майна, зазначити наступне: підстави і мету такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до положень ст. 170 та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, щосвідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майна; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, як встановлено, що вилучені предмети можуть потенційно містити сліди злочину, відтак слідчий суддя погоджується, що на час розгляду клопотання є достатньо підстав вважати, що майно, а саме: предмет, схожий на автоматичну зброю ХЮ 8721-1960 1шт., предмет, схожий на магазин- 1 шт., предмети, схожі на патрони 7,62х39 мм-3 шт.; предмети, схожі на гільзи патронів 7,62х39 мм 11(одинадцять) штук; предмет, схожий на оболонку кулі, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Арешт тимчасово вилученого майна полягає в забороні користуватися та розпоряджатися ним володільцю та власнику.
Метою накладення арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів.
Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на тимчасово вилучене 05.02.2025 майно, а саме:
- предмет схожий на автоматичну зброю НОМЕР_5 1шт., предмет схожий на магазин- 1 шт., предмети схожі на патрони 7,62х39 мм-3 шт.;
- предмети схожі на гільзи патронів 7,62х39 мм 11(одинадцять) штук;
- предмет схожий на оболонку кулі.
Питання щодо місцезнаходження та зберігання вказаного майна до остаточного прийняття рішення у даному кримінальному провадженню залишити на вирішення старшого слідчого СВ ВП№1 Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 з урахуванням вимог постанови КМУ №1104 від 19 грудня 2012 року "Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України", якою затверджено "Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження".
Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити, що згідно із частинами 1-2 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 10.02.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1