Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2025 року м. Рівне

Справа № 569/24257/24

Провадження № 11-кп/4815/309/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

Прокурора ОСОБА_5

Засудженого - ОСОБА_6

Захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» та власними технічними засобами захисника апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2024 року щодо умовно-дострокового звільнення, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 зазначає, що належною поведінкою засуджений ОСОБА_6 , який утримується в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», заслуговує умовно-дострокового звільнення, оскільки не порушує режиму розпорядку дня, власними зусиллями відновлював соціально-побутові умови СІЗО, зокрема, спортивний майданчик, характеризується позитивно, і має стійкі наміри після звільнення займатися суспільно - корисною працею.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу, як незаконну, і ухвалити нове рішення, яким клопотання захисника в інтересах засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Іншими учасниками судового розгляду апеляційні скарги не подавалися.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, доводи прокурора щодо законності і обґрунтованості оскаржуваної ухвали, яку просить залишити без змін, перевіривши матеріали провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано лише після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення є законодавчим стимулюванням добросовісного відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від поведінки засудженого значною мірою залежить можливість поліпшення його правового становища.

Згідно положень ст. 81 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, та якщо засуджений сумлінною поведінкою ( стримування від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, в тому числі, і в побуті) і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом закону, висновок суду про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці не лише за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання, а й за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Сумлінна поведінка засудженого полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи та відсутності порушень дисципліни, що само по собі ще не є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від покарання. Сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також усіх даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, який набрав законної сили, і на момент прийняття процесуального рішення судом першої інстанції фактично відбув 3/4 строку призначеного покарання.

Засуджений ОСОБА_6 з 02.11.2022 року утримується в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 07.09.2023 року, згідно якої ОСОБА_6 залишено в СІЗО м. Рівне на період судового розгляду іншого кримінального провадження.

З наявних у матеріалах провадження даних слідує, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням, за час перебування під вартою в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» дійсно характеризується позитивно, має одне стягнення та два заохочення, які почав отримувати лише з 22.01.2024 року, дотримується порядку і умов відбування покарання, однак раніше неодноразово судимий за скоєння умисних тяжких та особливо тяжких злочинів таємних крадіжок чужого майна, вимагання та розбою, і стосовно ОСОБА_6 в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області та у Рівненському міському суді Рівненської області на розгляді знаходяться обвинувальні акти за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 162, ч. 5 ст. 185 КК України, що свідчить про системність такої поведінки.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про передчасність умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, належним чином вмотивувавши прийняте рішення, підстав для скасування якого не вбачається.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 в місцевому суді, які б слугували безумовною підставою для скасування ухваленого судового рішення, не встановлено.

Зазначене судове рішення не позбавляє засудженого ОСОБА_6 , його захисника чи адміністрацію установи права повторного звернення до суду з клопотаннями про звільнення від відбування покарання у встановленому законом порядку.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2