Справа № 308/986/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 ,, ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника- адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/738/24, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2024.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт Великий Березний Ужгородського району Закарпатської області, мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, українка, з незакінченою вищою освітою, розлучена, фізична особа підприємець, несудима, визнаний невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 (епізоди від 26.05.2023, 30.07.2023, 31.07.2023, 02.08.2023) КК України й виправдана за цим обвинуваченням, та засуджена:

- за ч. 2 ст. 436-2 КК України (епізоди від ІНФОРМАЦІЯ_10, 01.07.2023, 31.07.2023) до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнена від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 01 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 9560 грн процесуальних витрат за проведення судово-лінгвістичних експертиз.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2023, на мобільний телефон (термінал) марки «IPHONE 13 mini» серійний № НОМЕР_1 , ІMEI НОМЕР_2 та IMEI НОМЕР_3 .

Належний ОСОБА_6 телефон марки «IPHONE 13 mini» серійний № НОМЕР_1 , ІMEI НОМЕР_2 та IMEI НОМЕР_3 , конфісковано на користь держави.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Згідно із Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних. сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також

-2-

всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками. передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

22.02.2022 президент Російської Федерації направив до ради федерації звернення про використання збройних сил РФ за межами РФ, яке було задоволено. Надалі, 24.02.2022 приблизно о 5 год президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

Отже, з 24.02.2022 і по цей день дії РФ проти України підпадають під всі пункти, передбачені ст. З Резолюції 3314, а тому такі дії слід кваліфікувати саме як акт агресії РФ проти України. 24.02.2022 близько 05 год 15 хв збройними силами РФ нанесено ракетно-бомбові удари по військовим і цивільним об`єктам України, а також введено на територію суверенної держави війська країни-агресора.

У зв`язку з чим, Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 в Україні з 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 днів. Зазначений Указ затверджений прийнятим Верховною Радою України Законом України від 24.02.2022 за № 2102-IX. Згідно з Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023 - строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год 30 хв 20.05.2023 строком на 90 діб, подальшому неодноразово продовжувався і діє на даний час.

Таким чином, з 24.02.2022 і по цей день дії РФ проти України підпадають під всі пункти, передбачені ст. З Резолюції 3314, а тому такі дії слід кваліфікувати саме як акт агресії РФ проти України.

Як встановлено, планування, фінансування та реалізація Російською Федерацією агресивної війни та агресивних воєнних дій проти України, проведення розвідувальної та підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, організовується, спрямовується, здійснюється силами, насамперед ЗС РФ, Головного розвідувального управління Генерального штабу збройних сил Російської Федерації, федеральної служби безпеки російської федерації, найманців, а також осіб, залучених до співробітництва на конфіденційній (негласній) основі, у тому числі громадян України.

Одним із напрямків підривної діяльності з боку держави-агресора РФ проти України поряд із збройною агресією є діяльність спецслужб РФ в інформаційному просторі, спрямована на маніпулювання суспільною свідомістю, зокрема, шляхом поширення недостовірної, неповної або упередженої інформації, з метою дестабілізації політичної ситуації в Україні та виправдання збройної агресії та військових дій.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_6 після початку збройної агресії РФ проти України, перебуваючи на території України, з використанням загальнодоступних інформаційних ресурсів свідомо заперечила збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

Громадянка України ОСОБА_6 , будучи обізнаною щодо факту здійснення РФ збройної агресії проти України, з метою доведення своїх ідеологічних мотивів та поширення поглядів серед невизначеного кола користувачів мережі «Інтернет»,

-3-

використовуючи належний їй мобільний термінал марки «IPHONE 13 mini» серійний № FXKQ2M75QF, ІMEI НОМЕР_2 та IMEI НОМЕР_3 із встановленою в ньому SIM-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон» із номером абонента НОМЕР_4 та програмним забезпеченням, використовуючи акаунт (профіль) - особисту сторінку користувача під ніком « ОСОБА_9 » за гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у соціально-орієнтованому ресурсі мережі «Інтернет» «Facebook», усвідомлюючи, що поширені нею матеріали користувачами даної мережі формують певні ідеї і погляди, направленні на схилення інших користувачів до вчинення активних дій, перебуваючи за місцем фактичного проживання, що в АДРЕСА_1 , діючи з єдиним злочинним умислом, поширила ряд публікацій, у яких міститься інформація щодо прославляння і виправдовування дій військових ЗС РФ на території України та поширення неправдивої інформації, яка дискредитує дії військових Збройних сил України, тим самим проводячи пропаганду, спрямовану на виправдування та схвалення збройної агресії РФ проти України, та здійснюючи психологічний вплив на користувачів зазначеної соціальної мережі.

В такий спосіб ОСОБА_6 поширила наступні матеріали: ІНФОРМАЦІЯ_10 громадянка ОСОБА_6 на своїй сторінці в соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Facebook» під ніком « ОСОБА_9 » розмістила (поширила) відеопублікацію за гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 із наступним текстом: Текст мовою оригіналу: «В Украине начала создаваться среда для гражданской войны, для обострения гражданского конфликта. Почему? Потому что гражданская война в Украине идет давно, но вот именно острая фаза вот этого гражданского противостояния вот только только начинается. И начинается она из-за действий ТЦК, то есть действий териториальных центров комплектации и бездействия полиции, которые в данном случаи являются пособниками вот этих ТЦКашников, которых я называю терористами. Потому что лица которые похищают людей и отпускают за деньги или не отпускают по сути, согласно норм и международного права и Законов Украины являются терористами понимаете. Тоесть по сути терористи похищают людей на улице люди обращаются к полиции, полиция бездействует значит это пособники терористов. И сейчас во всем Тик-Токе набирают тренды то как люди начинают противостоять ТЦКашникам. Тоесть по сути начинается (она и была это гражданское противостояние) но сейчас вот это вот гражданское противостояние перерастает в гражданскую войну в Украине. И мне кажется это сценарий не самих украинцев, а сценарий глобалистов. Потому что когда глобалисты поняли что лбами украинцев и росиян столкнуть нельзя по разным на то причинам, оказывается и в россии армия не такая уж и большая и помощь глобалистов не такая уж и бездонная и по каким то другим причинам, они решили разделить Украину по другому. Решили создать в Украине гражданскую войну, где украинцы сами разделят эту Украину на две части. Часть Украины отойдет россии, часть Украины отойдет грубо говоря пойдет под независимость, то есть под внешнее управление США. Вот таким образом раздеребанят Украину. Мне кажется это был вот такой вот план «Б» и этот план «Б» сейчас будет активно реализовыватся. Я не буду постить этот ролик в свій Тык-Ток канал. Я не хочу чтоб меня забанили. Поэтому если вы хотите залить этот ролик и выдать эту информацию в массы и записать меня как гадалку. Я вам это предсказываю на 99 процентов вероятность того что гражданская война будет и Украину разделят по результатам гражданской войны где и россия и Запад сохранят лицо как миротворцы, а из нас украинцев сделают козлов отпущения будет 99 процентов что так и будет. Всем любьви, добра и мира».

-4-

01.07.2023, а в подальшому 31.07.2023, громадянка ОСОБА_6 на своїй сторінці в соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Facebook» під ніком « ОСОБА_9 » за гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 поширила публікацію із наступним текстом: Текст мовою оригіналу: « Українська PCP обманом окупована Британією в 1991 році.!! !! !! Державні органи зареєстровані в Британії як юридичні особи приватного (торгового) права, тобто як ТОРГІВЕЛЬНІ КОМПАНІЇ. Сукупність торгівельних компаній - КОРПОРАЦІЯ. КОРПОРАЦІЯ = британська КОЛОНІЯ. Україна - назва британської колонії. !! !! !! Спочатку була зареєстрована в протектораті Британії США, І! !! !! з 19.02.2022 - в самій Британії.!! !! І! РФ - також британська колонія. Путін - гауляйтер колонії и поліцейский Британиї в окупованому СРСР. Бритти знищують РУСІВ ззовні та зсередини. Настав час відродження великої Київської Русі! !! РУСИ, громадяни Української РСР, ПРОСИНАЙТЕСЯ!!! »

Відповідно до висновку судово-лінгвістичної експертизи № СЕ-19/107-23/8778-ЛД від 18.09.2023, в публікаціях, поширених громадянкою ОСОБА_6 в соцмережі «Фейсбук» під профілем « ОСОБА_9 », міститься заперечення збройної агресії РФ проти України.

Отже, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України, а саме: поширення матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що вона, усвідомлюючи, що поширені нею матеріали користувачами даної мережі формують певні ідеї і погляди направленні на схилення інших користувачів до вчинення активних дій, перебуваючи за місцем фактичного проживання, що в АДРЕСА_1 , діючи з єдиним злочинним умислом, поширила ряд публікацій, у яких міститься інформація щодо прославляння і виправдовування дій військових ЗС РФ на території України та поширення неправдивої інформації, яка дискредитує дії військових Збройних сил України, тим самим проводячи пропаганду, спрямовану на виправдування та схвалення збройної агресії РФ проти України, та здійснюючи психологічний вплив на користувачів зазначеної соціальної мережі.

У такий спосіб ОСОБА_6 поширила наступні матеріали: 26.05.2023 громадянка ОСОБА_6 на своїй сторінці в соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Facebook» під ніком « ОСОБА_9 » розмістила (поширила) відеопублікацію за гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 із наступним текстом: Текст мовою оригіналу: «Власть нужно свергать 600-800 грн. Зарплата в деяких військовослужбовців в Україні».

ІНФОРМАЦІЯ_7 громадянка ОСОБА_6 на своїй сторінці в соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Facebook» під ніком « ОСОБА_9 » за гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_8 поширила публікацію із наступним текстом: Текст мовою оригіналу: «Згідно Нюрнбергського кодексу 1947 року, чиновники, які підписують неконституційні накази і постанови, визнаються військовими злочинцями і підлягають розстрілу!!!».

31.07.2023 громадянка ОСОБА_6 на своїй сторінці в соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Facebook» під ніком « ОСОБА_9 » поширила публікацію за гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_11 із зображенням та наступним текстом: Текст мовою оригіналу: «Звертаю увагу відчайдушних патріотів - за дев`ять років ніде офіційно не названої війни жодна з ракет не потрапила до величезних резиденцій олігархів та місць їхніх зборів синагог, тому перш ніж рвати один на одному чуби з запитаннями чому не на передку, завітайте до них».

-5-

02.08.2023 громадянка ОСОБА_6 на своїй сторінці в соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Facebook» під ніком « ОСОБА_9 » поширила відеопублікацію за гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_9 із наступним текстом: Текст мовою оригіналу: «На чому ми зупинилися. Мені зручніше так видно і знімати. Постанова Верховної Ради України, ОСОБА_11 підписав, дивіться: «Проголосити Україну незалежною демократичною державою. Проголосили Україну бачите нормально написано, Україна з великої букви, згідно правопису 49 параграф українському. Акт проголошення незалежності. Проголошують державу Україну, а утворюють фірму УКРАЇНУ, бачите да «ловкость рук и никакого мошенничества». Хто підписав? Читаєм ОСОБА_21 . Ох яка розмашиста почерк в нього тут і тризуб. Тобто великої державної печатки нема но він вже її ставить.

На тот момент субьекта права такого как Украйна не могло существовать без референдума, поэтому это филькина грамота подделка с самого начала.

Ну если, а референдум был когда проведен?

Никогда.

Коли громадян України не було то і не могло бути ніякого референдума.

От правильно. Не було громадян України.

Нема держави, нема народа, нема громадян не може бути ніякий референдум і результати. А результати всьо равно були за СССР тому воно всьо равно не дійсно. І ще Україна не дотримала законодавство по виходу з СССР. Рішення по виходу повинно було бути проведено через Президіум Верховного Совета СССР і Україна після не надала ООН денотаційної грамоти. Нема такої держави як Україна. Нема грамот. Нет території. Нет народа. Нет денег. Нет государства. Кто они? К кому ми прийшли?

Тобто виходить що народ ходить блудить сам не знає до кого прийти бо немає державних посадовців, нема держави. Ну держава для нас є для українців є держава, яку зараз боронять наші хлопці наша земля і люди це і є держава. Де-юре є. Це є країна. Це є країна, яку боронять. Так де-юре є де-факто немає. От ми і хочемо це зробити. І вообще ето казус. І де-юрє казус і де-факто казус. Вони є юридично, але не відповідають Конституції України тоєсть УССР, тому що ми живем у ССР по законодавству їхньому ж» їхньому ж да Вы ж не забывайте что Конституция это ж не просто основной закон. Это по сути договор граждан. Да Нема держави, нема граждан и референдума нема. I нема договору да Мы не принимали этот договор понимаете или нет. И кто мы и что мы. А ну не було референдуму прийняття Конституції, а це і мав би бути підтвердженням договору, а його не було. Бюлетень. Вертаємся бюлетень. Дивіться яка маніпуляція. Проголошується незалежність фірми України. Далі виходячи із смертельної небезпеки яка була над Україною - це вже держава, держава, держава. Знов фірма Україна. Знов фірма Україна і знов держава Україна. Ви понімаєте. От шо це? Як це? Шо це просто так там написали там маленькими буквами тута великими буквами? Це ж умисно написано. Бачите яка гра маніпуляція. І ми дивіться ми чи підтверджуєте ви акт проголошення незалежності держави України. Да ми проголосили, а утворили фірму. Відкрийте всі свої паспорта і подивіться зліва написано «Паспорт громадянина України» там не написано що це держава. І капслоком, тобто ви громадяни фірма, а фірма не може мати громадян. І опять же ОСОБА_23 видає Закон фірми України, а дальше вже іде Конституція України нормально, а тут фірма. От як цікаво, да? Про прийняття Конституції держави введення її в дію Верховна рада постановила. Верховна рада України опять же ви ж дивіться як цікаво України якої вона ще не утворена. Ну вобщем тут. О цікавий документ Міністерства юстиції відповідає що у нас Конституція 37 року чинна, бачите внесена до Єдиного державного реєстру, включена до Єдиного державного реєстру. Тепер оцей сертифікат іменний про який я говорила, дивіться яка сума. Оце мав отримати кожен громадянин УРСР. Хто з вас отримав? Тепер дивіться внизу. її підписувало чотири посадових особи.

-6-

Міністр охорони здоров`я, Міністр юстиції СССР, міністр статистики СССР і Міністр фінансів. От чотири важних підписа стояло. їх отримали ці сертифікати. Знаєте хто? Ті хто зберіг паспорта свої радянські. Памятаєте в Інтернеті ОСОБА_13 виставив свої особисті дані, а в Гереги там написано, що він громадянин УРСР СССР дроб УРСР

СССР дроб УРСР і він українець, а ви хто? А ми ніхто. Тобто вони добре це все знають. Бачите не відкрутяться. Тобто вони забуваються і правду кажуть. Ну це мені тоже відповідь прийшла, що я громадянка УРСР. Це мені відповідало Управління Державної міграційної служби місто Хмельницький. Направляла в Київ переправили в Хмельницький, Хмельницький відповів, що я не позбавлена громадянства УРСР. А от ще гвоздь в кришку гроба Офіс Президента України Департамент з питань звернень громадян, що написали? Надання громадянства України чинним законодавством не передбачено. Що нам надали? Якщо воно не передбачено. Ну просто фірма не може надати громадянство, як вона може надати громадянство. Тут що, а про вибори. Виборів ОСОБА_14 то не було, не виявлено документів про вибори ОСОБА_14. Що вибирали? Хто вибирав? Вопрос. Відомості про утворення Верховної Ради України, не виявлено. Відомості про утворення Кабінету Міністрів, не виявлено. А тепер дуже цікаві в нас присяги: « ОСОБА_15 волею народу обраний Президентом України заступаю на свій високий пост урочисто присягаю на вірність Україні». Вибачте мене з яких пір дають вірність Україні, а не народу. Кому він служе? ОСОБА_16 тоже на вірність Україні. Гройсман тоже вірність Україні. Бачите да, а вірність має бути. Ну відкрийте звичайну присягу поліцейського, вот відкрийте їхній Закон і почитайте, як звучить присяга поліцейського. Ну вот присяга судді ОСОБА_22 ОСОБА_17 «Урочисто присягає чесно і сумлінно виконувати обов`язки судді, здійснювати правосуддя підкоряючись тільки Закону. Бути об`єктивною і справедливою. Всьо, вся ета вся її присяга». А в Законі про судоустрій відкрийте почитайте 57 статтю, як звучить справжня присяга. Питання хто оце видав. Та ще і копія дивіться тут ще і печатка стоїть оригінальна. Оригінал. Згідно з оригіналом. Ну от і отакі судді нас судять. Це вона ще у 2008 році отримала таку присягу. Ну що ще показати ви дивіться пенсійний фонд - приватна власність. За пенсійний фонд дуже цікаво. Зараховується дві пенсії одночасно радянська і фірменна. Фірменна вона все таки відсоток від радянської, шість відсотків здається. От і уявіть ви отримуєте дві тисячі гривень. От помножте шість відсотків від ста це у вас мала би бути тисяч шістдесят пенсія. Де вона? Нема . Це у нас що? Ну от Кабінет Міністрів й опікою хто в нас власник ОСОБА_19 був. Бачите ніхто до нас не йде ми вже вам і лікбез провели».

Виправдовуючи ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, за епізодами від 26.05.2023, 30.07.2023, 31.07.2023, 02.08.2023, суд першої інстанції зазначив, що обвинувачення ОСОБА_6 за вказаними епізодами ґрунтується на висновку експерта № СЕ-19/107-23/8778ЛД від 18.09.2023, даних протоколу обшуку від 09.11.2023, протоколу огляду від 10.11.2023, протоколах огляду сторінки соціальної мережі «Фейсбук» користувача « ОСОБА_9 »» від 09.08.2023, 15.08.2023. Надаючи оцінку сукупності цих доказів, судом констатовано, що ОСОБА_6 поширила ряд публікацій на своїй сторінці в соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Facebook» під ніком « ОСОБА_9 ». Однак, публікації, поширені 26.05.2023, 30.07.2023, 31.07.2023, 02.08.2023, не містять заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, що підтверджено висновком судово-лінгвістичної експертизи № СЕ-19/107-23/8778ЛД від 18.09.2023, а також поясненнями експерта, якими встановлено, що заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, містяться лише в досліджених публікаціях під номерами 2, 4, 5. Отже, в досліджених публікаціях під номерами 1, 3, 6, 7, поширення яких

-7-

інкриміновано ОСОБА_6 , відсутнє таке заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України. Отже, надаючи оцінку дослідженим доказам щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, за епізодами від 26.05.2023, 30.07.2023, 31.07.2023, 02.08.2023, судом не встановлено, а стороною обвинувачення не доведено, що обвинувачена ОСОБА_6 поширила матеріали, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду від 22.11.2024 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає проте, що вирок щодо ОСОБА_6 є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим і підлягає скасуванню через неправильне застосування судом закону Зазначає, що обвинувачена не виготовляла публікації, за які її притягнено до кримінальної відповідальності та не мала наміру їх поширювати. Такі публікації вже були розміщені на соціальній медійній платформі «Тік Ток» певною особою, а вона лише зберегла їх на своїй сторінці у соцмережі «Facebook» для подальшого особистого перегляду. Фат відсутності жодних коментарів обвинуваченої до таких публікацій свідчить про відсутність у неї наміру донести ці публікації до користувачів соціальної мережі «Facebook», а відтак, про відсутність у неї умислу на поширення цих публікацій. Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 436-2 КК України, кримінальна відповідальність настає за виготовлення, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році. Тобто зміст цієї норми встановлює настання кримінальної відповідальності за наявності в діях особи одночасно двох складових: виготовлення і поширення матеріалів виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України. Однак, є встановленим той факт, що обвинувачена не виготовляє публікацій, оскільки такі вже були поширені певною особою у загальнодоступній мережі на медійній платформі «Тік Ток», тому обвинувачена не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

За результатами апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог КПК України, які відповідно до положень ст. 412, 415 КПК України тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального

-8-

провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Мотивувальна частина обвинувального вироку повинна відповідати вимогам, викладеним у п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України. При цьому слід звернути увагу на відповідні положення постанови № 5 від 29.06.1990 Пленуму Верховного суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку».

Так, у п. 15 вказаної Постанови наголошується на те, що згідно з КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом, доведеним, з обов`язковим зазначенням місяця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з обвинувачених, їх роль у вчиненні злочину, а після цього - докази, покладені судом на обґрунтування своїх висновків.

Формулювання недоведеної частини пред`явленого обвинувачення з наведенням підстав, з яких воно визнається недоведеним, повинно бути викладено після доказів, якими обґрунтовано доведену частину обвинувачення.

Оскільки в мотивувальній частині вироку суд обґрунтовує рішення, яке буде викладене ним у резолютивній частині вироку, то воно повинно відповідати резолютивній частині.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і постановленні вироку щодо ОСОБА_6 суд першої інстанції не дотримався, що відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України тягне за собою скасування вироку.

Положеннями ч. 1 ст. 91 КК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як свідчить зміст оскаржуваного вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, суд першої інстанції прийшов, в тому числі, до висновку про наявність в діях обвинуваченої інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України за епізодами від ІНФОРМАЦІЯ_10, 01.07.2023, 31.07.2023 та визнав її винною за вказаними нормами кримінального закону.

-9-

Разом з тим, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, не виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а лише зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується за тими обставинами, які викладені в обвинувальному акті, та виклав фактичні обставини кримінального провадження, які встановлені досудовим розслідуванням, що фактично унеможливлює розуміння того, які ж обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які полягають у тому, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не сформулював обвинувачення визнане судом доведеним.

З огляду на вищезазначене, чіткість та конкретність викладення у вироку фактичних обставин вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України за епізодами від ІНФОРМАЦІЯ_10, 01.07.2023, 31.07.2023, яке визнано судом доведеним, викликає обґрунтовані сумніви щодо правильності висновків суду щодо наявності в діях обвинуваченої конкретного кримінального правопорушення, а тому вирок суду першої інстанції не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: постановах Верховного Суду від 01.03.2018 по справі № 466/9158/14-к ; від 22.03.2018 по справі № 521/11693/16-к.

Колегія суддів уважає, що відсутність формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду в оскаржуваному вироку, є порушенням прав обвинуваченої, які регламентовані ст. 42 КПК України, що в силу положень ст. 412 цього Кодексу також визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 20 КПК України обвинувачений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізувати інші процесуальні права, передбачені КПК України.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено вимогами ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

-10-

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України після оголошення обвинувачення головуючий роз`яснює обвинуваченому суть обвинувачення та запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання. Відповідь обвинуваченого дозволяє суду зрозуміти позицію сторони захисту щодо пред`явленого обвинувачення, а також самому обвинуваченому чітко сформулювати своє ставлення до пред`явленого обвинувачення.

Як вбачається із журналу судового засідання від 06.02.2024, після роз`яснення обвинуваченій ОСОБА_6 суті обвинувачення з урахуванням думки сторін судом був встановлений порядок дослідження доказів: допитати свідка, дослідити письмові матеріали кримінального провадження та допитати обвинувачену (т. 1 а.к.п. 197-198).

У подальшому, як вбачається з журналу судового засідання від 05.11.2024, суд проводячи допит обвинуваченої ОСОБА_6 , який до того ж тривав близько 6 хвилин, не допитав обвинувачену ОСОБА_6 по кожному з епізодів злочинної діяльності, зазначивши лише, що така не визнала вину у вчиненому (т. 2 а.к.п. 5-6).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 351 КПК України допит обвинуваченого починається з пропозиції головуючого надати показання щодо кримінального провадження, після чого обвинуваченого першим допитує прокурор, а потім захисник. Після цього обвинуваченому можуть бути поставлені запитання потерпілим, іншими обвинуваченими, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також головуючим і суддями. Головуючий має право протягом всього допиту обвинуваченого ставити йому запитання для уточнення і доповнення його відповідей.

Таким чином, після дослідження доказів суд першої інстанції належним чином не здійснив допит обвинуваченої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні висловила бажання надати показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та, як наслідок, не відобразив показання обвинуваченої у вироку суду.

Отже, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 22, 23, 42, 351 КПК України, не вжив необхідних заходів для забезпечення реалізації обвинуваченим права давати показання з приводу обвинувачення та не забезпечив сторонам рівних умов для реалізації їхніх процесуальних прав.

Як зазначено у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 10.06.2024 (справа № 331/2750/23), особливе значення має якість допиту обвинуваченого. При цьому, будь-яких спрощень, поверховості в допиті, не з`ясування істотних фактичних обставин не допускається.

За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ст. 409, 412 КПК України, а тому з урахування усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду кримінального провадження, вирок підлягає скасуванню.

-11-

Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст. 412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас, згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися принципу законності.

В той же час відповідно до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Доводи сторони захисту, які стосуються застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, мають бути ретельно перевірені судом першої інстанції під час нового розгляду, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, ретельно дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позицій сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

-12-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2024 щодо ОСОБА_20 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді