КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/19/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 309 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваної ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2024 року, якою підозрюваній

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці села Малишева міста Асбест Свердлівської області РФ, українці, громадянці України, із середньою-спеціальною освітою, розлученій, безробітній, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимій,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - з 02 години 44 хвилини 09.12.2024 по 02 годину 44 хвилину 06.02.2025.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділом ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області провадиться досудове розслідування кримінального провадження №0000854від 09.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_8 : 08.12.2024 ОСОБА_8 , її співмешканець ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , перебуваючи по місцю проживання ОСОБА_8 , вживали алкогольні напої, в ході чого виник конфлікт між останньою та її співмешканцем на ґрунті ревнощів до ОСОБА_10 , під час конфлікту у ОСОБА_8 , на підставі раптово виниклої особистої образи, агресії та неприязні, виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_9 ; ОСОБА_8 , реалізуючи виниклий умисел, спричинила ОСОБА_9 один сильний ціліспрямований удар ножем в область грудної клітини, чим заподіяла останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням частини аорти, від чого інастала смерть потерпілого.

ОСОБА_8 09.12.2024 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

У межах даного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді розглянуте і задоволене клопотання слідчого, погоджене з прокурором, та щодо підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 дні, без визначення застави.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що досудовим слідством ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке спричинило загибель людини та відноситься до категорії тяжких. Також визнається доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_8 не судима, на обліках не перебуває, має постійне місце проживання.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Вимоги сторони захисту з приводу пропуску строку, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 5 п. 1. Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З клопотання слідчого вбачається, що досудовим слідством здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000854 від 09 грудня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями ч. 1 ст. 115 КК України, і 09.12.2024 про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України повідомлено ОСОБА_8 .

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів вірно дійшов висновку та лише визначив про причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, в якому вона підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_8 кримінального правопорушення об`єктивно підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування матеріалами справи, а саме: протоколом огляду місця події від 09.12.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого встановлено місце вчинення злочину; постановами про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 09.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 09.12.2024; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 09.12.2024; поясненням ОСОБА_8 від 09.12.2024; протоколом огляду трупу від 09.12.2024; довідкою про причину смерті №3642/462 від 09.12.2024.

Як убачається із оскаржуваної ухвали слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Можливо стверджувати, що підозрювана ОСОБА_8 , зважаючи на тяжкість інкримінованого їй злочину та можливого покарання, усвідомлюючи вказане, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки кримінальне правопорушення, підозру у якому їй пред`явлено, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину.

Вказане узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.06.2001, згідно із якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Крім того, береться до уваги, що, перебуваючи на свободі, підозрювана не позбавлена можливості наразі вчинити спробу залишити територію країни або виїхати на тимчасово непідконтрольні внаслідок військових дій державі території.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик незаконного впливу підозрюваної безпосередньо чи через третіх осіб на інших учасників провадження, зокрема, свідків у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від надання показань.

Слід зауважити й на обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_8 - безробітна, не заміжня, без утриманців, не має міцних соціальних зв`язків, веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями.

Відтак, беручи до уваги зазначене вище, також враховуючи і ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, до підозрюваної необхідно застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, оскільки обмеження її права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити її належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Колегія суддів знайшла підтвердження наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків і надасть їй змогу перешкоджати кримінальному провадженню.

Отже, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знаходять, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, як така, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваної ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2024 року про застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4