Провадження № 1-в/592/562/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ДУ «Сумська виправна колонія №116» щодо виконання вироку відносно засудженого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дептівка, Конотопського району, Сумської області, громадянин України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 14.05.2014 Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 345, ст. 75 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком один рік шість місяців; засуджений 13.02.2018 Глухівським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк з 06.09.2016 до 07.10.2017 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, а з 05.12.2017 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі. Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду України від 23.05.2019 на підставі ч. 5 ст.72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.12.2017 по 05.07.2018 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

До суду надійшло клопотання начальника ДУ «Сумська виправна колонія № 116», в якому просить привести вирок у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання мотивоване тим, що відповідно до мотивувальної частини вказаного вище вироку засуджений ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна, згідно ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом кримінального правопорушення, який мав місце з червня 2015 року до 29 серпня 2015 року (на суму 1175 грн). Сума завданої шкоди не перевищує суму двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян на час скоєння злочину, тому діяння засудженого підпадають під кваліфікацію ст. 51 КУпАП (в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ).

Засуджений не підтримав подання колонії та просив відмовити.

Захисник підтримав позицію засудженого.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2015 становило 1 218 грн.

Суд встановив, що вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2018 за ч. 3 ст. 185 ( за епізодом кримінального правопорушення, яке мало місце з червня 2015 року до 29.08.2015 на суму 1 175 грн), ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 70 КК України до 10 років. Відтак ОСОБА_4 останній своїми протиправними діями завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 1 175 грн, що станом на момент вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 1 218 грн).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2018 наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

За таких обставин, клопотання начальника ДУ «Сумська виправна колонія № 116» є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Привести у відповідність із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2018 відносно ОСОБА_4 , засудженого за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 70 КК України до десяти років позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2018 за ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 70 КК України до до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1