Номер провадження: 11-сс/813/519/25
Справа № 509/842/25 1-кс/509/274/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.02.2025 року, в кримінальному провадженні №0000088 від 16.02.2025 року, стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кишинів Республіки Молдова, молдованина за національністю, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

встановив:

СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000088 від 16.02.2025 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 16.02.2025 року, приблизно о 16:20 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, водій ОСОБА_8 грубо порушив пункти: 2.3. б); 12.1; 12.3; 2.9. а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, які зобов`язують водія:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний»:

б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 2.9. «Водієві забороняється»:

а) «керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Порушення правил виразились в тому, що у вказаний час, водій ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи легковим автомобілем марки «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в світлий час доби по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю в напрямку з СТ «Степовий» смт. Великодолинське до СТ «Схід» с. Молодіжне Одеського району Одеської області.

Рухаючись по зазначеній ділянці автомобільної дороги, грубо нехтуючи вимогами Правил дорожнього руху, через неуважність, позбавив себе можливості своєчасно зреагувати на небезпечну зміну дорожньої обстановки, та безпечно керувати транспортним засобом, виїхав за межі проїзної частини, після чого втратив контроль над керуванням, та продовжив рух по власній траєкторії, де здійснив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді дерева.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини водія ОСОБА_8 , пасажир автомобіля ОСОБА_9 , який перебував на передньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у вигляді субдуральної правобічної гематоми, багатоуламкового перелому стінок правої верхощелепної пазухи, перелому латеральної та медіальної стінок правої орбіти, перелому кісток носа, правобічного гемосинусу.

Своїми діями, водій легкового автомобіля марки «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , шляхом неналежного виконання вимог пунктів: 2.3. б); 12.1; 12.3; 2.9. а) Правил дорожнього руху України, гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і саме його фактичні дії, знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди.

17.02.2025 року ОСОБА_8 затримано в поряду ст.208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Також цього ж дня, слідчий СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 діб, із визначенням застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із покладенням обов`язків у разі внесення застави, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Клопотання мотивоване наявністю ризиків, які обґрунтовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджанні кримінальному провадженні іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в нічний час доби з 23:00 год. до 05:00 год., строком до 18.04.2025 року. На підозрюваного покладено обов`язки, визначені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з учасниками кримінального провадження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить скасувати її та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор вважає, що слідчим суддею безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не враховано доведеність існування ризиків, тому запобіжний захід у виді домашнього арешту є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді оскаржена не була.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при обранні відносно особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181, 183 КПК.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК.

Відповідно до ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Статтею 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя правильно встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому злочину та наявність певних ризиків, передбачених ст.177 КПК.

Слідчий суддя також врахував обставини, передбачені ст.178 КПК, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим; особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків.

Одночасно слідчий суддя обґрунтовано врахував положення п.3 ч.2 ст.183 КПК, відповідно до яких запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 (п`яти) років, - виключно у разі, якщо прокурором, окрім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчинені іншого злочину. Проте за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 (трьох) років, однак фактів переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджання кримінальному провадженню або повідомлення йому про підозру у вчинені іншого злочину, прокурором не доведено.

Разом з тим, слідчий суддя зазначив, що посилання слідчого на те, що підозрюваний самостійно покинув приміщення медичного закладу та пішов до місця свого проживання, не може бути належним доказом того, що підозрюваний вчинив дії чи має наміри переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.

Також слідчий суддя встановив, що прокурором та слідчим не доведено наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як такого, що забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст.194 КПК.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, оскільки доводи прокурора про існування потреби застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є непереконливими, з огляду на таке.

Поведінка підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зокрема той факт, що органом досудового розслідування та прокурором не було надано доказів порушення підозрюваним умов домашнього арешту, свідчать про відсутність у підозрюваного мети переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний ОСОБА_8 за першим викликом з`явився до суду для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилося питання про застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Також як повідомлено стороною захисту в судовому засіданні, підозрюваний та потерпілий перебувають у родинних відносинах, оскільки підозрюваний є зятем потерпілого. Підозрюваний разом із дружиною сприяють лікуванню тестя, відшкодовує витрати на медикаменти для потерпілого, на підтвердження чого надали фіскальні чеки на придбання лікарських препаратів.

Також захисником долучена позитивна характеристика підозрюваного ОСОБА_8 за місцем проживання.

Наявність родинних стосунків між підозрюваним та потерпілим не заперечується прокурором.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтвердив, що з моменту застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, порушень покладених на нього обов`язків не зафіксовано.

Захисник в судовому засіданні зазначила, що підозрюваний ОСОБА_8 сумлінно виконує покладені на нього обов`язки при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, просить також врахувати особу підозрюваного, визнання ним вини та його допомогу в лікуванні потерпілому.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду доказів переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, перешкоджання кримінальному провадженню, повідомлення про підозру у вчиненні іншого злочину, а також реального існування заявлених в клопотанні ризиків, які б вказували на те, що застосований до підозрюваного оскарженою ухвалою запобіжний захід у виді домашнього арешту, не забезпечує на даний час виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про непереконливість доводів прокурора щодо існування підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що необхідність обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого Конституцією України, кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час прокурором не доведена.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах справи.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного на даній стадії досудового розслідування та створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, з її правом на свободу.

Будь-яких порушень норм КПК під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскарженої ухвали, не встановлено.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене відповідно до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.02.2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою, та до підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, в кримінальному провадженні №0000088 від 16.02.2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4