ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/839/25 Справа № 191/1931/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 27 травня 2020 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ст. 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2021 року скасовано іспитовий строк та направлено засудженого в місця позбавлення волі строком на 3 роки,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024 року відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, на даний час судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_5 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, та можна було б вважати, що засуджений довів своє виправлення.

В апеляції:

- засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

В обґрунтовування апеляційної скарги вказує, що суд не взяв до уваги його позитивну характеристику та прийняв до уваги заперечення прокурора щодо наявності у нього одного стягнення, яке знято у встановленому законом порядку. Також вказує, що має чотири заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, під час відбування покарання здобув професію токаря, має постійне місце проживання, під час відбування покарання отримував заробітну плату, яку заощаджував, також має гарантійний лист від роботодавця про його працевлаштування після звільнення.

Заслухавши засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу та застосувати до нього положення ст. 81 КК України, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що основна мета призначеного судом покарання засудженим ОСОБА_5 не досягнута.

Так, згідно матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за тяжкі злочини проти власності, на даний час відбуває покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2020 року за ч. 1 ст. 263, ст.ст. 75, 76 КК України, у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, який ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2021 року скасований та ОСОБА_5 направлено для відбування покарання в місця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 28 квітня 2022 року, кінець строку 28 квітня 2025 року.

Згідно характеристики, в установах виконання покарань ОСОБА_5 знаходиться з 28 квітня 2022 року. За період перебування в УВП № 4 стягнень та заохочень не мав.

З 15 червня 2022 року відбуває покарання в Синельниківській виправній колонії № 94, де характеризується позитивно, працевлаштований прибиральником.

Відповідно довідки про стягнення та заохочення, за час відбування покарання ОСОБА_5 отримав чотири заохочення у виді подяк за період часу з 19 жовтня 2022 року по 03 листопада 2023 року.

В той же час, засуджений має стягнення у виді 5 днів ДІЗО від 01 липня 2024 року, за вилучення мобільного телефону та вживання алкоголю.

Слід зазначити, що висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку саме за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Тобто, наявність у засудженого ОСОБА_5 стягнення безпосередньо перед виникненням у нього права на умовно-дострокового звільнення, не може свідчити про його бездоганну поведінку за час усього періоду відбування покарання, з огляду на наведені вище обставини.

Дотримання ж засудженим порядку і умов відбування покарання в установі, є обов`язком засуджених, і не може окремо дана обставина слугувати підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.

За наведених обставин, виходячи з матеріалів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на даний час не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_5 та його особу, які свідчить що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, та можна було б вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Що стосується доводів апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_5 здобув професію токаря, має постійне місце проживання, під час відбування покарання отримував заробітну плату, яку заощаджував, також має гарантійний лист від роботодавця про його працевлаштування після звільнення, то ці обставини безумовно характеризують його з позитивного боку та можуть свідчити про його становлення на шлях виправлення.

Однак, з огляду на встановлені вище обставини, дані обставини не є вирішальними для прийняття позитивного рішення про можливість його умовно-дострокового звільнення, оскільки самі по собі не свідчать що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 , відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі достатньо обґрунтованих мотивів.

Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4