Провадження №1-кп/127/1461/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковалівка, Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 368 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187 від 27.05.2017,

ВСТАНОВИВ:

Згідно наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №51 о/с від 18.03.2016 ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції м. Вінниці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

26.05.2017 близько 12.00 год. ОСОБА_6 перебуваючи за кермом транспортного засобу марки ВАЗ «2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції м. Вінниці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по вул. А.Первозванного у м. Вінниці.

В результаті огляду, проведеного вказаними працівниками поліції, у ОСОБА_6 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та направлено останнього до Комунального підприємства «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» з метою проведення освідування водія. Після здачі ОСОБА_6 необхідних для освідування аналізів, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, висунув вимогу про передачу грошових коштів у розмірі п`ятсот доларів США у вигляді неправомірної вигоди за не складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_6 погодився розуміючи, що у разі її невиконання працівником поліції буде складено протокол про адміністративне правопорушення щодо останнього.

В подальшому, 27.05.2017, у проміжок часу з 14.00 год. до 20.15 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Вінниця, повідомив про вказану подію інспектору роти №1 батальйону управління патрульної поліції м. Вінниці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_9

ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , не бажаючи особисто отримувати кошти від ОСОБА_6 , 26.05.2017, у проміжок часу з 20.00 год. до 20.15 год., перебуваючи на території м. Вінниці, вирішили залучити до співучасті у вчиненні кримінального правопорушення пособника, а саме ОСОБА_10 .

Після чого, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території м. Вінниці у телефонній розмові повідомив своєму знайомому ОСОБА_10 про план дій з реалізації злочинного умислу та доручив йому зустрітись 27.05.2017 із ОСОБА_6 , для отримання грошових коштів у сумі п`ятсот доларів США, в якості неправомірної вигоди для подальшої передачі ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_10 27.05.2017 у період часу з 12.15 год. до 12.35 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території автостоянки Торгівельно-розважального центру «Мегамолл» за адресою: м. Вінниця, вул. 600 річчя, 17, у салоні транспортного засобу марки «Ssang Yong Korando», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебував у його користуванні, отримав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі п`ятсот доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становить 13 140 грн., для подальшої передачі вказаних грошових коштів ОСОБА_9 та ОСОБА_7 після, чого його було затримано працівниками правоохоронних органів.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто вимагання та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 в сумі п`ятсот доларів США, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що між ним та обвинуваченим, за участю захисника, було укладено угоду про визнання винуватості, яку він просив затвердити та призначити обвинуваченому визначене сторонами угоди покарання, оскільки ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за обставин, описаних у наданій угоді, розкаявся у вчиненому.

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Розглядаючи в порядку, передбаченому ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження наданої угоди про визнання винуватості, суд встановлює чи угоди відповідають вимогам ч. ч. 2, 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, а саме формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини.

Суд зазначає про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що є всі правові підстави для укладення угоди, тому просив суд угоду про визнання винуватості затвердити, оскільки вона відповідає вимогам чинного законодавства та укладена обвинуваченим добровільно, в його присутності.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що він дійсно вчинив дане правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, зазначив, що угоду про визнання винуватості він уклав добровільно, наслідки затвердження угоди та наслідки умисного невиконання затвердженої угоди йому зрозумілі. Просив суд угоду про визнання винуватості затвердити, призначивши йому визначене в угоді покарання.

Згідно наданої суду угоди про визнання винуватості укладеної 24.03.2025 ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у зазначених в обвинувальному акті діяннях, сторони в угоді погоджуються на призначення йому покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 368 КК України у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на три роки, з конфіскацією майна та на звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75, ст. 77 КК України з іспитовим строком.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що він розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін, як для прокурора, так і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку; для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Крім того, ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним закону і будь-якого положення складеної угоди та у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також, ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд приймає до уваги, що згідно з пред`явленим ОСОБА_4 обвинуваченням його дії охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України, тобто закінчений замах на одержання службовою особою, неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою дій з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаному з вимаганням.

Крім того, слід звернути увагу, на положення ч. 1 ст. 75 КК України згідно яких визначено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Також, у ч. 1 ст. 75 КК України, зазначено, що обмеження щодо застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачені абзацом першим цієї частини, не застосовуються, якщо суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Суд зважає на те, що угода відповідає вимогам ст. ст. 469, 470, 472 КПК України, обвинуваченому та його захиснику зрозумілі наслідки ст. ст. 394, 424 КПК України, крім того, враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий (т.2 а.с. 100а), на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (т.2 а.с. 100,102), за місцем проживання характеризується позитивно (т.2 а.с. 103,104), має на утримані неповнолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.3 а.с. 16).

Зважаючи на вищезазначені обставини, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором з однієї сторони та обвинуваченим за участю захисника з іншої, визнавши ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 368 КК України та призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк, визначений в межах санкції вказаної статті, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком, а також приходить до висновку про можливість звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного за цим вироком основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд приймає до уваги положення ст. 77 КК України та не вбачає підстав для призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки умовами угоди не було передбачено призначення даного виду покарання.

На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним для досягнення мети покарання і завдань кримінального судочинства, а також, буде відповідати інтересам суспільства на даний час.

Початок іспитового строку обвинуваченому рахувати з дати ухвалення вироку.

Крім того, судом враховано, що кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_4 26.05.2017.

Згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15.07.2017 ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави.

Зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є кримінально-правовим наслідком діяння в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України, який впливає на становище особи за ст. 5 КК України, тобто може поліпшувати його або погіршувати.

Закон №838-VIII від 26.11.2015 року є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки передбачає коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ключовим показником при вирішення питання, щодо порядку зарахування строку попереднього ув`язнення є час вчинення особою діяння, як це визначено у ч. 2 і 3 ст. 4 КК України.

Відтак, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIІІ від 26.11.2015 року) ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування, слід зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Також, судом враховано, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.07.2017 було задоволено клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 134 720 грн.

Згідно листа з ТУ ДСА у Вінницькій області, витягу з виписки та квитанції №1 від 17.07.2017 ОСОБА_12 було внесено заставу за ОСОБА_4 у сумі 134 720 грн.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року №15, «Про затвердження Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу», кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено, запобіжний захід у вигляді застави не був порушений в ході розгляду кримінального провадження, тому після набрання вироку законної сили, він підлягає скасуванню, а внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_12 .

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого вартість проведення криміналістичних досліджень (т.1 а.с. 223, т.2 а.с. 2), оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого ним кримінального правопорушення.

Також, згідно вимог ч. 4 ст. 174 КПК України слід скасувати арешт накладений в кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 12, 65, 66-67, 75-77, 368 КК України, ст. ст. 124, 126, 174, 370, 371, 373, 374, 468-470, 472-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 березня 2025 між прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 368 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000187 від 27.05.2017.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 368 КК України, призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком три роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з дати ухвалення вироку, тобто з 03.04.2025.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIІІ від 26.11.2015 року) ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування кримінального провадження зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 15.07.2017 по 17.07.2017.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 у вигляді застави з покладеними обов`язками, до набрання вироку законної сили залишити без змін.

Повернути заставодавцю ОСОБА_12 , кошти внесені в якості заставі в сумі 134 720 грн., після набрання вироку законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна 3762,04 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень в кримінальному провадженні.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області №127/13299/17 від 26.06.2017, №127/15109/17 від 17.07.2017, №127/15108/17 від 15.07.2017, після набрання вироку законної сили скасувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: