УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 991/4073/21

провадження №51-4569 ск23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчивши матеріали касаційної скарги адвоката ОСОБА_4 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 13 січня 2025 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду

від 23 січня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

установив:

Вироком Вищого антикорупційного суду від 01 березня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки та штрафом у розмірі 8500 грн.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27 - ч. 2 ст. 364 КК.

Вказаний вирок був оскаржений в апеляційному порядку, кримінальне провадження наразі перебуває на розгляді в Апеляційній палаті Вищого антикорупційного суду.

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 13 січня 2025 року, без виходу до нарадчої кімнати (в протокольній формі), відкладено розгляд заяви захисника ОСОБА_4 про виправлення арифметичних помилок у вироку до закінчення розгляду апеляційних скарг у справі.

Ухвалою судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 23 січня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на цю ухвалу суду.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд її заяви про виправлення арифметичних помилок у вироку в суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши доводи касаційної скарги, і додані до неї копії судових рішень, дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку,

а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Оскільки ухвала суду першої інстанції не переглядалась в апеляційному порядку, предметом перегляду суду касаційної інстанції може бути лише ухвала суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката, як така, що може перешкоджати подальшому кримінальному провадженню.

З урахуванням наведеного, доводи касаційної скарги захисника щодо можливої незаконності рішення суду першої інстанції не можуть бути предметом касаційної перевірки у касаційному порядку.

Що стосується доводів касаційної скарги щодо незаконності рішення апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, то в цій частині колегія суддів зазначає про таке.

За приписами ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили,

а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про відкладення розгляду заяви захисника про виправлення арифметичних помилок у вироку кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Зважаючи на це, суддя апеляційного суду при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження дійшов правильного висновку про те, що таке рішення суду першої інстанції оскарженню в апеляційному порядку не підлягає та обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4

ст. 399 КПК.

При цьому апеляційний суд слушно вказав в ухвалі про те, що рішення про відкладення розгляду справи належить до безпосередніх повноважень суду першої інстанції.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 3 ст. 379 КПК в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень, проте таке рішення суд першої інстанції не ухвалював, при цьому можливість постановлення судом ухвали без виходу до нарадчої кімнати прямо передбачена приписами ч. 4 ст. 371 КПК.

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення касаційної скарги Суд не вбачає.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції відмовляє

у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 13 січня 2025 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 23 січня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження через відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3