Справа № 175/4360/24
Провадження № 1-кп/175/241/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року с-ще Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю захисника: адвоката ОСОБА_4

за участю обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000454 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка м. Славянська Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, маючого професійно-технічну освіту, одруженого,

обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

09 лютого 2024 року, приблизно о 08 годині 35 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 керував автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Eos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вознесенській в с-щі Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області з боку вул. Прибрежної в напрямку м. Дніпро. В той же час в зустрічному напряму по вул. Вознесенській в с-щі Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області рухався автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21043», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 ..

На шляху прямування, обвинувачений ОСОБА_5 , грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виборі швидкості руху не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, маючи технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, в районі будинку № 20 вул. Вознесенській в с-щі Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області втратив контроль над керуванням автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій рухався автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21043», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. Після зіткнення автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21043», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини праворуч, де скоїв наїзд на огорожу будинку АДРЕСА_2 .

В діях водія ОСОБА_5 маються порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху України, допущені водієм ОСОБА_5 , перебувають в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля марки «ВАЗ», моделі «21043», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 були спричинені такі тілесні ушкодження: сумісна тупа травма тіла: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; закрита травма черева з розривом селезінки та явищами внутрішньочеревної кровотечі; закрита травма тазу з переломами лівої лонної кістки, обох сідничних кісток та лівої клубової кістки з ушкодженням лівого клубово-крижового з`єднання; закритий перелом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків; садна на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу та на передній поверхні правої гомілки у верхній третині, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

ІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.

Обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину та погодився з кваліфікацією вчиненого ним злочину, а прокурор, потерпілий та захисник не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням доказів щодо обставин, які характеризують особистість обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання, а дослідження інших доказів у провадженні не здійснювалось. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначеними вище учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю та пояснив, що ним дійсно скоєно це кримінальне правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. В скоєному кається та просить суд суворо не карати.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. В попередньому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 09 лютого 2024 року, приблизно о 08 годині 35 хвилин, він керував автомобілем марки «ВАЗ», моделі «21043», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Вознесенській в с-щі Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області. Погода була погана, він їхав у потоці автомобілів, коли раптом з-за повороту дороги інший автомобіль виїхав на його смугу руху і відбулося зіткнення, після чого його автомобіль відкинуло на паркан. Все відбулося швидко, він не зміг нічого зробити. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у нього були тілесні ушкодження, обвинувачений відшкодував всі завдані йому збитки та витрати на лікування. На суворому покаранні не наполягає, просить призначити покарання відповідно до вимог закону.

ІІІ. Обставини, які пом'якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

ІV. Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 працює, має постійне місце мешкання, має на утриманні двох повнолітніх дітей, які продовжують навчання, та особу похилого віку, за місцем мешкання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.

Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті (частиною статті). Також суд, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якого обвинувачений за вчинене ним кримінальне правопорушення не уникнув, другорядну роль кари як мети покарання, вважає можливим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, вважає необхідним до основного покарання приєднати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті (частиною статті).

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо скасування арешту майна суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного основного покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Eos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів згідно з постановою про визнання речових доказів, повернути законному власнику ОСОБА_5 ; автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21043», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів згідно з постановою про визнання речових доказів, повернути законному власнику ОСОБА_6 ..

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 10601 (десять тисяч шістсот одна) гривня 92 копійки.

Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні № 0000454 від 09 лютого 2024 року, накладений ухвалами слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: