Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2116/23

Номер провадження: 1-кп/511/59/25

20 січня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (дистанційно)

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області кримінальне провадження № 0000360, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Білоусово Томського району Томської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм, зареєстрованого і проживаючого АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 04.09.1996 Саратським РВ УМВС України в Одеський область, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачення ,визнане судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_4 26.08.2022 приблизно о 18.20 годині порушив вимоги пунктів: 1.5.; 2.3. б); 12.4.; 12.9. б) «Правил дорожнього руху», введені в дію з 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі Правила), а саме :- п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;- п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; - п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;- п. 12.9. «Водієві забороняється; б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31,або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «і» пункту 30.3 цих Правил».

Порушення виразились у тому, що в зазначений день та час, ОСОБА_7 , будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку набула права керування транспортними засобами та 28.07.2022 року отримав останнє посвідчення водія НОМЕР_3 з категоріями «А1»-«С», «СЕ», керуючи технічно справним незавантаженим автопоїздом у складі тягача «КАМАЗ 5320», номерний знак НОМЕР_4 , з бортовим причепом «ГКБ 8350», номерний знак НОМЕР_5 , здійснював рух у денний час, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю автодороги Р-33 сполученням «Вінниця - Турбів - Гайсин - Балта - Велика Михайлівка» в селі Павлівка Роздільнянського району Одеської області, з боку міста Роздільна у напрямку села Кучурган, у смузі руху свого напрямку, зі швидкістю що перевищувала 53,1 км/год.

Зазначена дорога є автомобільною дорогою загального користування регіонального значення Р-33, має відповідне обладнання дорожнього покриття та придорожньої зони. На ній організований двосторонній однорядний рух, протилежні половини проїзної частини на певних ділянках відокремлені від узбіччя та тротуару металевою парапетною огорожею, смуги руху позначені дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, позначає межі смуг руху на дорогах, позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено) та місцями переривчастою лінією дорожньої розмітки 1.5 (розділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві смуги руху в обох напрямках і де дозволено виїжджати на смугу зустрічного руху).

Рухаючись із перевищенням допустимої в населеному пункті швидкості руху, в умовах необмеженої видимості, на прямій, рівній, ділянці горизонтального профілю, водій ОСОБА_7 вкрай уважним не був, не переконався, що обрана ним швидкість руху і інтервал забезпечать постійний контроль за траєкторією руху його автопоїзда і не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Так, завчасно отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що виразились у виході на проїзну частину, де відсутні переходи, з правого тротуару пішохода ОСОБА_6 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (0,81 %о етилового спирту у крові), котив праворуч від себе велосипед, і, з моменту виходу на дорогу, одразу повернув праворуч та продовжив рух у темпі кроку, уздовж металевого відбійника, у бік села Кучурган, тобто рухався попереду, у попутному з автопоїздом напрямку, ближче до правої межі проїзної частини, прямолінійно; водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги пунктів: 1.7.; 13.1.; 13.3. Правил, якими передбачено:

n. 1.7. «Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»;

п. 13.1. «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»;

п. 13.3. «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху»;

позбавивши себе можливості уникнути аварійної ситуації, неправильно оцінив зміну дорожньої обстановки, застосував невірні прийоми керування транспортним засобом, не дав оцінку діям пішохода похилого віку, який перебував у стані сп`яніння, постійний нагляд за зміною дорожньої обстановки не здійснював, своєчасних заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, чим виявив злочинну недбалість.

У свою чергу, пішохід ОСОБА_6 , в момент виходу на проїзну частину, бачив і чув, як до нього ззаду наближається вантажний автомобіль, що могло створити реальну загрозу його життю і здоров`ю, тому утримався від того, щоб сісти на велосипед, продовжив рух з постійною швидкістю, прямолінійно, тримаючись ближче до металевого відбійника.

Як наслідок, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, водій ОСОБА_7 , при наближенні ззаду до пішохода не переконався, що обраний ним інтервал буде безпечним і не створить небезпеки учасникам дорожнього руху, під час випередження пішохода, навпроти будинку № 90 «б» по вулиці Миру, допустив наїзд правим бортом керованого тягача, під час якого відбулось відкидання тіла ОСОБА_6 вперед і праворуч на відбійник, з наступним падінням потерпілого на дорожнє покриття і перекиданням велосипеду.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинені тілесні ушкодження, а саме: закриті множинні переломи кісток тазу; перелом крила правої клубової кістки з розривом правого крижово-клубового зчленування, осколковий перелом переднього краю тіла правої клубової кістки, переломи обох лобкових кісток, перелом гілки правої сідничної кістки.

Дані ушкодження не були небезпечними для життя, спричинили тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 день, і відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості. Отже, водій ОСОБА_7 , шляхом належного виконання вимог пунктів:; 1.7.; 2.3. б); 12.4.; 12.9. б); 13.1.; 13.3. «Правил дорожнього руху», гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Позиції обвинуваченого у судовому засіданні .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні правопорушення не визнав і повністю заперечував обставини справи, які викладені в обвинувальному акті. Суду показав, що він працює водієм на автопоїзді «Камаз», власником якого є громадянка ОСОБА_8 . В зазначений день і час в обвинувальному акті, керуючи автомобілем він за кермом автопоїзда рухався із с.Степанівка Роздільнянського району через с.Павлівку, бачив велосипедиста за метрів 10 від автодороги, який піднімався по провулку до автодороги на велосипеді. Він його проїхав, так як на той момент потерпілий ще не був на автодорозі, лише наближався до неї. Далі почув тупий удар по корпусу автомобіля і в праве дзеркало побачив, що на дорозі лежить велосипед і потерпілий ОСОБА_4 . До потерпілого підійшов його товариш і підняв його. Він викликав поліцію і машину швидкої допомоги . Зазначив, що винним себе не вважає, рухався зі швидкістю 50 км/годину. Через декілька днів приїхав до потерпілого в лікарню, син потерпілого сказав, що ОСОБА_6 сам винен в ДТП , не помітив причеп в автомобілі і вийшов на трасу. Підтвердив, що власниця автомобіля скинула на картку дружини ОСОБА_6 5000 грн на лікування.

Таким чином обвинувачений заперечував факт порушення ним правил дорожнього руху у дані ДТП, вважає, що дана подія виникла по вині потерпілого, який сам не оцінив дорожню обстановку і п`яний не велосипеді виїхав на автодорогу і наткнувся на автомобіль.

Між тим суд, відповідно до ст.94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставин кримінального провадження, прийшов до висновку, що заперечуючи свою винуватість у суді, обвинувачений дав в суді покази, які не повністю відповідають дійсності, а його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджена по справі наступними доказами.

Так потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав що в зазначений в обвинувальному акті день та час знаходився у с.Павлівка Роздільнянського району Одеської області . Перебуваючи в стані легкого алкогольного сп`яніння підійшов до проїзної частини ву.Миру с.Павлівка у місці, де металевий відбійник має розрив. Вийшов на проїзжу частину дороги та направився в бік с.Кучурган і праворуч від себе покотив велосипед. Перед виходом на дорогу переконався , що транспортних засобів в обох напрямках не видно, тому вийшов на дорогу та повернув праворуч і зробив вже декілька кроків як почув , що позаду до нього наближається вантажівка і коли вона з ним порівнялась відчув удар ззаду у ліве плече і лікоть , через що впав вперед і праворуч на відбійник.

Автомобіль ударив його правим бортом причепав ході обгону, водій не вибрав правильний інтервал та швидкість . Потяг проїхав в 10 см від нього, а прицеп занесло . Внаслідок ДТП у нього було багато переломів кісток, дуже довго лікувався. На лікування затратив 250 000,00грн. Коли перебував в реніамації , до нього приходив обвинувачений з чоловіком на ім`я ОСОБА_9 , який перерахував на його лікування 5000,00грн і попросив написати розписку, пояснивши що це потрібно, щоб зняти арешт з автопоїзда. Обвинувачений обіцяв допомагати з лікуванням.

На запитання учасників процесу повідомив, що обвинувачений дає неправдиві покази у суді стосовно обставин даного ДТП, так як дорожнього транспортна пригода сталась на проїзжій частині дороги, коли він рухався в попутному напрямку з автопоїздом, яким керував ОСОБА_4 .

Щодо обставин ДТП суд вважає, що потерпілий ОСОБА_10 дає правдиві свідчення, так як саме з самого початку досудового розслідування давав аналогічні покази, що підтверджєуться також протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , з якого встановлено, що під час відтворення подій даного ДТП на місцевості при участі понятих він аналогічно показав, як рухався по стежці дійшов до проїзжої частини вулиці Миру в місці, де є розрив між металевим відбійником . При цьому велосипед він розміщував праворуч від себе і котив. Був денний час доби, видимість на оглядність були необмеженими. Він вирішив вийти на проїзну частину дороги і повернути праворуч , у бік с. Кучургани . Рухаючись в темпі повільного кроку, розташовуючи велосипед праворуч від себе , перед виходом на дорогу він подивився ліворуч , переконався , що транспорту поблизу не має після чого вийшов на дорогу, ближче до правого узбіччя. Він пройшов кілька метрів у бік села Кучургани і мав намір вже сідати на велосипед , проте відчув звук двигуна вантажного автомобіля , що наближався до нього ззаду . Потім відчув удар в область ліктя лівої руки та лівого плеча ззаду та його відкинуло вперед і праворуч до металевого відбійника . Велосипед перекинувся, свідомості він не втрачав. (а.с.152-155 зі схемою до слідчого експеритменту на а.с. 155 та фототаблицею на а.с. 156-161).

Підтвердила покази потерпілого у суді свідок ОСОБА_11 , його дружина , яка показала в суді, що на третій день перебування чоловіка в реанімації до нього приїхав обвинувачений ще з одним чоловіком і той на банківську картку перерахував їй 5000,00грн на лікування чоловіка та попросив розписку, в якій попросив зазначити, що її чоловік претензій до ОСОБА_4 не має, пояснивши, що це потрібно для того, щоб зняти з автомобіля арешт.

Також вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими судом письмовими доказами.

Так із витягу з ЄРДР від 27.08.2022 року встановлено, що до Роздільнянського РВП ГУНП в Одеської області надійшло повідомлення про те, що 26.08.2022 року приблизно о 18:20 на автодорозі Р-33 сполученням «Вінниця-Турбів Гайсин- Балта Велика Михайлівка» в селі Павлівка Роздільнянського р-ну Одеської області сталась ДТП, а саме: по цій автодорозі з боку м.Роздільна у бік с. Кучурган рухався автопоїзд «КАМАЗ 5320», н/з НОМЕР_4 , з бортовим причепом «ГКБ8350», н/з НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який навпроти будинку № 90 «б», допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 . В результаті ДТП велосипедист ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток таза та був доставлений до КНП «Роздільнянська ЦРЛ». (а.с.51).

Із первинних документів, зокрема із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 26.08.2022 року, складеного працівниками поліції на місці ДТП , судом встановлено, що дійсно 26.08.2022 року мала місце подія ДТП в населеному пункті в с.Павлівка Роздільнянського району Одеської області на проїзній частині вулиці Миру, 90»б» ( вона ж автодорога Р-33 сполученням «Вінниця-Турбів Гайсин- Балта Велика Михайлівка) , на нерегульованій ділянці , де відсутні переходи з правого тротуару, в результаті ДТП потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, явно виражених несправностей ні на автопоїзді , на велосипеді не виявлено. Велосипед мав пошкодження у виді деформації заднього багажника (а.с. 59-63 )

Також схемою дорожньо-транспортної пригоди та фототаблицею до протоколу огляду місця ДТП події від 26.08.2022 року , які були складені на місця події і підписані понятими, а також водієм ОСОБА_4 як учасником даного ДТП без будь-яких заперечень зафіксовано місце дорожньо-транспортної події - ділянки автодороги Р-33 вул.Миру 90 б в с.Павлівка Роздільнянського району. На схемі відображено напрямки руху учасників ДТП, сліди на асфальті від виступаючих елементів велосипеда, сліди бурого кольору на відбійнику, сліди гальмування передніх коліс автопоїзда, місце розташування тягача «КАМАЗ» після ДТП , місце знаходження велосипеда. На даній схемі відображено сліди від юзу велосипеда, подряпини на асфальті від велосипеда, які знаходяться згідно даної схеми на проїзній частині автодороги (а.с.64-74)

В подальшому правомірно постановою слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 27.08.2022 року визнано у справі речовими доказами - автомобіль «КАМАЗ 5320», н/з НОМЕР_4 , причеп бортовий «ГКБ 8350», н/з НОМЕР_5 , які відповідно до свідоцтв про реєстрацію належать ОСОБА_8 та велосипед «Салют» чорно-білого кольору, що належить ОСОБА_6 . Дана постанова ніким не оспорювалася, що також свідчить про те, що учасниками ДТП були ОСОБА_6 та ОСОБА_12 ( а.с.87)

Також на користь висновку суду про винуватість ОСОБА_4 свідчать і висновки низки експертиз, проведених а рамках даного кримніального провадження.

Так даними висновку судової автотехнічної експертизи №22-4311 від 14.09.2022 року по технічному стану автомобіль «КАМАЗ 5320», н/з НОМЕР_4 , підтверджено, що водій ОСОБА_12 мав технічну можливість уникнути на їзду , так як на момент ДТП гальмова система, рульове керування, ходова частина автопоїзда у складі автомобіля КАМАЗ 5320 д/зн НОМЕР_4 з бортовим причепом ГКБ 8350 д/зн НОМЕР_5 перебували в працездатному стані й могли виконувати задані функції по керуванню автопоїздом, та зниженню швидкості з відомою водієві ефективністю, що свідчить про відсутність технічних несправностей на досліджуваному автопоїзді, які б могли привести до втрати курсової стійкості та керованості даного транспортного засобу (а.с.105-109)

Також суд вважає, що пред`явлене обвинувачення підтверджується і висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №22-4312 від 23.09.22 року, на вирішення якої було винесено питання щодо встановлення по слідовій інформації із місця ДТП обставин наїзду автопоїзда на пішохода та встановлення механізму контактування автопоїзда з пішоходом та велосипедом.

Так в п.1 експертизи експерт встановив, що сліди у вигляді подряпин та зчосів покриття, наявні на рукоятках руля та педалях велосипеда «Салют» за своїми зовнішніми ознаками характерні для утворення при контакті з об`єктом, що має рівноміцні виступаючі кромки, але найбільш вірогідно утворені при контакті з опорною поверхнею.

Згідно п.3 даного висновку експерт встановив, що, з урахуванням напрямку руху автопоїзду до моменту події, слідової інформації, та розташування подряпин на асфальті від виступаючих елементів велосипеда «Салют», слід юзу велосипеда, зафіксованих на місці події, слід прийти до висновку про те, що місце зіткнення автопоїзда у складі автомобіля КАМАЗ 5320 д/зн НОМЕР_4 з бортовим причепом ГКБ 8350 д/зн НОМЕР_5 і велосипеда «Салют», або наїзду на пішохода, що котив велосипед поряд, розташовувалось на проїзній частині вул. Миру с. Павлівка Роздільнянського району Одеської області, в смузі руху в бік с. Кучурган, перед початком подряпини, що позначено на схемі до протоколу огляду місця ДТП від 26.08.2022 року позначкою 3, за ходом руху автопоїзда. (а.с.112-117)

Не протирічить даним висновкам і висновок судово-медичної експертизи від 17.11.2022 року №77, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_6 під час огляду виявлені тілесні ушкодження: закриті множині переломи кісток тазу: перелом крила правої клубової кістки з розривом правого крижово-клубового зчленування, осколковий перелом переднього краю тіла правої клубової кістки, переломи обох лобкових кісток, перелом гілки правої сідничної кістки. Перелічені ушкодження спричинені, не виключено, у час та за обставин, вказаних обвинуваченні при ДТП. Дані ушкодження не відносяться до небезпечних для життя і за вказаною кваліфікаційною ознакою належать до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ ТЯЖКОСТІ .(а.с.119-120)

Також на користь винуватості ОСОБА_4 свідчить і висновок комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи №265 від 06.12.2022 року, відповідно до якого експерти підтвердили , що у ОСОБА_6 були були виявлені наступні ушкодження: закриті множині переломи кісток тазу: перелом крила правої клубової кістки з розривом правого крижово-клубового зчленування, осколковий перелом переднього краю тіла правої клубової кістки, переломи обох лобкових кісток, перелом гілки правої сідничної кістки. Дані ушкодження спричинені дією тупих предметів, можливо, і в умовах ДТП, за рахунок контакту із частинами транспортного засобу, предметами навколишньої обстановки та дорожнім покриттям. Виходячи з того, що у постраждалого наявні ушкодження (переломи кісток тазу) як у правій половині, так і у передній частині тазу, точно встановити, у якому напрямку травмуюча сила діяла на тіло постраждалого первинно, не є можливим. Перелічені вище переломи кісток тазу могли утворитися на різних фазах ДТП.(п.1,4 висновку)

Також експерт фактично підтвердив висновок судово транспортно-трасологічної експертизи №22-4312 від 23.09.22 року,і зазначив, що сліди у вигляді подряпин та зчосів покриття, наявні на рукоятках руля та педалях велосипеда «Салют», за своїми зовнішніми ознаками характерні для утворення при контакті з об`єктом, що має рівноміцні виступаючі кромки, але найбільш вірогідно утворені при контакті з опорною поверхнею. Встановити ж механізм контактної взаємодії автопоїзда у складі автомобіля КАМАЗ 5320 державний реєстраційний номер НОМЕР_4 з бортовим причепом ГКБ 8350 державний реєстраційний номер НОМЕР_5 і велосипеда «Салют» (якими частинами вони контактували та під яким кутом між їх поздовжніми осями розташовувались в момент первинного контакт) , а також з пішоходом експертним шляхом не представляється можливим, так як слідів та ушкоджень на деталях , які б у категоричній формі вказували на факт взаємного контакту автопоїзду з велосипедом «Салют» та пішоходом в умовах розглянутої події експертним шляхом не виявлено. (а.с.128-151)

Також на користь винуватості ОСОБА_4 свідчить і висновок судової автотехнічної - експертизи №23-406 щодо обставин наїзду автопоїзда КАМАЗ 5320 р/н НОМЕР_4 з бортовим причепом ГКБ 8350 р/н НОМЕР_5 на пішохода, відповідно до якого, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автопоїзда КАМАЗ 5320 р/н НОМЕР_4 , з бортовим причепом ГКБ 8350 р/н НОМЕР_5 , при русі в межах населеного пункту був повинен не перевищувати дозволену швидкість 50 км/год, та при виконанні випередження пішохода, який рухався в попутному напрямку праворуч біля правого краю дороги, обрати безпечний інтервал, який дозволив би йому безперешкодно здійснити його випередження (об`їзд), що регламентовано вимогами п.п.12.4, 12.9 б), 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України. В умовах даної дорожньо-транспортної ситуації, водій автопоїзда мав технічну можливість запобігти даній події шляхом виконання в односторонньому порядку вимог п.п.13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України. (а.с.167)

В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди дії водія автопоїзда не відповідали вимогам п.п.12.4, 12.9 б), 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, а дії які не відповідали вимогам п.п.13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням даної пригоди.(а.с.167-169)

Відтак, суд, повно дослідивши надані суду по справі докази , прийшов до висновку, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України у порушенні правил безпеки дорожнього руху знайшло своє підтвердження під час судового розгляду справи і обвинувачений причетний до вчинення даного кримінального правопорушення не дивлячись на повне невизнання вини.

Вмотивовуючи своє рішення вищенаведеними доказами суд врахував, що відповідно до рішення Конституційного суду України №12рп/2011 від 20.10.2011 року визнавати допустимими та використовувати як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення права і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Вищенаведені докази суд визнає належними та допустимими доказами, отриманими відповідно до норм КПК в рамках даного кримінального провадження.

Висновки та мотиви суду щодо достовірності показів обвинуваченого і доводів захисту щодо наявності підстав про виправдання обвинуваченого.

Суд вважає, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо непричетності його до вчинення даного кримінального правопорушення, а також висунута ним версія події ДТП спростована зібраними у справі доказами, його покази щодо розвитку подій є неспроможними.

Так обвинувачений та його захисник зазначали, що дане кримінальне провадження розслідувано на стадії досудового розслідування та в суді односторонньо та неповно, зокрема у справі не допитано єдиного свідка очевидця ДТП ОСОБА_13 , у рамках даного кримінального провадження не проведено слідчий експеримент за участю водія ОСОБА_12 і про проведенні експертиз за основу прийнято вихідні дані даної події, про які повідомив слідчим потерпілий ОСОБА_6 .

Що стосується перевірки версії обвинуваченого в суді щодо обставин ДТП, то суд під час судового слідства відмовив захисту у проведенні повторної експертизи у справі і не вважає, що не проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_14 мало суттєве значення для розгляду справи так як, під час допиту у суді обвинувачений ОСОБА_14 повідомив у суді, що він не бачив на дорозі потерпілого, а тільки відчув удар в автомобіль і загальмував, а після цього побачив на дорозі потерпілого та велосипед. Відтак обвинувачений під час допиту у суді не повідомив суду нові обставини щодо даної події ДТП.

І на досудовому слідстві обвинувачений таких обставин не повідомляв, будь-яких клопотань під час досудового слідства щодо перевірки його версії подій не заявляв, що свідчить про те, що це його захисна позиція у суді.

Доводи захисту про неповноту судового слідства в зв`язку з тим, що суд під час слідства не допитав свідка ОСОБА_13 не обгрунтовані, так як суд не провів допит свідка по об`єктивним причинам.

Суд бере до уваги, що відповідно до пункту 16 статті 7 КПК безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального судочинства, а стаття 23 КПК визначає, що показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані доказами, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Так свідок ОСОБА_13 викликався судом для допиту тривалий час, суд неодноразово викликав цього свідка та звертався за допомогою до поліції та прокуратури забезпечити його присутність. Обвинувачений не вказав на недоліки у цих спробах суду. Тому суд вважає, що існувала поважна причина його неявки у судове засідання.

Крім цього, суд не встановив конкретної ролі цих показань у визнанні обвинуваченого винним або в його виправданні. Ці покази безумовно не були єдиним доказом проти обвинуваченого. Нічого також не вказує на те, що вони були «вирішальними» для результату розгляду справи.

Також захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 захисна позиція обгрунутована тим, що ;

- неналежними доказами у справі є висновок судово-медичної експертизи , яким не підтверджено наявність у потерпілого автотравми в результаті наїзду на нього транспортного засобу;

- неналежним доказом винуватості ОСОБА_4 у даній справі є також висновок комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи №265 від 06.12.2022 року, так як встановити механізм контактної взаємодії автопоїзда у складі автомобіля КАМАЗ 5320 державний реєстраційний номер НОМЕР_4 з бортовим причепом ГКБ 8350 і велосипеда «Салют» , а також з пішоходом експертним шляхом не представляється можливим, так як слідів та ушкоджень на деталях , які б у категоричній формі вказували на факт взаємного контакту автопоїзду з велосипедом «Салют» та пішоходом в умовах розглянутої події експертним шляхом не виявлено.

Даючи оцінку цим доводам обвинуваченого та захисника у суд, суд виходить з наступних міркувань.

Частина 1 статті 87 передбачає, що недопустимими є докази , отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України , міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, а також будь які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свободи людини.

Відтак правила ст.87 КПК до наданих сторонами доказів щодо визнання доказів недопустими можуть бути застосовані не за будь-кого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. Суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК України, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення.

Якщо суд визнає недопустимим доказ з посиланням на частину першу статті 87 КПК України, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні нормами Конституції або міжнародних договорів , якими гарантується ці прав та свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми.

Також відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини в сфері безпеки дорожнього руху та експлутації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» якщо для вирішення питань, які виникли у справі про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлутатації транспорту , потрібні спеціальні знання, суд має призначити експертизу. На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів суд повинен зазначити у вироку, які вихідні дані він визнав такими, що відповідають дійсності і з їх урахуванням оцінити висновок експерта.

Так суд, із наведених захистом підстав для визнання доказів недійсними, суд не встановив наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи обвинуваченого стало отримання висновків експертиз. В свою чергу, ненадання експертами відповідей на всі поставлені перед ними запитання, так як недостатньо для висновку вихідних даних не свідчить про неналежність цих висновків.

Суд повно та всебічно дослідив покладені в основу висновків експертиз первинні документи , складені працівниками на місці події, як то протокол огляду місця події від 26.08.2022 року, схема ДТП, вони не викликають у суду сумніву, складені в присутності понятих та підписані водієм ОСОБА_12 , а тому оформлені та отримані відповідно до норм КПК, є належними та допустими доказами, Відповідно до протоколу огляду місця події та схеми ДТП під час їх складання було детально зафіксовано слідову інформацію після ДТП, проведено відповідні виміри, зафіксовано місце розташовання автопоїзда та велосипеда ОСОБА_6 після ДТП.

Саме схемою ДТП, протоколом огляду місця події, низкою проведених по справі автотехнічних експертиз підтверджено, що дана дорожньо-транспортна подія, в результаті якої отримав тілесні ушкодження ОСОБА_10 відбулася за участю транспортного засобу автопоїзда КАМАЗ 5320 з бортовим причепом ГКБ 8350 під керуванням ОСОБА_12 та пішохода ОСОБА_6 .

Доводи захисту про те, що висновки експертиз не містять даних щодо місця події та не встановлено, чи був сам факт контактування автомобіля з потерпілим, що свідчить про недоведення вини водія ОСОБА_4 у скоєнні даного ДТП, суд також вважає необгрунтованими з таких міркувань.

Так із змісту висновків експертиз судово транспортно-трасологічної експертизи №22-4312 від 23.09.22 року, а потім і висновку комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи №265 від 06.12.2022 року встановлено, що експерти дійсно не змогли встановити механізм контактної взаємодії дії автомобіля КАМАЗ 5320 з бортовим причепом ГКБ 8350 з пішоходом ОСОБА_6 та велосипедом, так як слідів та ушкоджень на деталях , які б у категоричній формі вказували на факт взаємного контактів автопоїзду з велосипедом «Салют» та пішоходом в умовах розглянутої події експертним шляхом не виявлено.

Між тим в мотивувальній частиі висновку експерпт зазначив, що одна із причин, по якій експерти не дали відповідь на дане запитання це та обставина, що в силу незрівняної більшої міцності й твердості деталей транспортного засобу в сукупності з певними умовами , обумовленими фактичними особливостями наїзду, такими як швидкість і характер руху автомобіля , положення пішоходу в момент наїзду, сліди наїзду на пішоходу на автомобілі можуть бути недостатньо вираженими. (а.с.114)

Тому відсутність даної інформації на думку суду не свідчить про невинуватість ОСОБА_4 , так як є інші докази, які наведені судом вище, які свідчать про наявність такого контакту, і впершу чергу це характер та тяжкість тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 .

Доводи захисту , що не встановлено місце зіткнення або наїзду також голослівні, так як не дивлячись на відсутність інформації щодо пошкодження транспортного засобу , експерт у висновку №22-4312 від 23.09.22 року встановив можливе місце зіткнення транспортних засобів або наїзду на пішохода по другим видам слідової інформації (п.3 висновку) , а саме з урахуванням подряпин на асфальті від виступаючих фрагментів велосипеда і визначив таке місце - під позначкою №3 в схемі до протоколу огляду місця ДТП від 26.087.2022 року.

Місце під позначкою 3 у схемі знаходиться на проїзній частин дороги , навпроти відбійника на відстані 1,3 м, а не навпроти зазначеного в схемі маршруту виїзду на дорогу ОСОБА_6 , що спростовує версію обвинуваченого щодо перебігу подій того дня.

І також повністю доводить винуватість ОСОБА_12 і висновок експерта по ситуаційній експертизі №23-03406, який встановив до цього ж шляхом розрахунків у мотивувальній частині висновку, що покази водія автопоїзда КАМАЗ 5320 р/н НОМЕР_4 з бортовим причепом відносно швидкості свого руху перед подією 50 км/час , які задані в якості вихідних даних у експертизі з технічної точки зору неспроможні.( швидкість визначено 53,1 кв./год).

Тому судом не встановлено підстав для виправдання обвинуваченого за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Кваліфікація дій.

Тому суд, оцінивши всі докази в сукупності, прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення, а його дії належить кваліфікувати за - ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Щодо призначення покарання.

Суд призначаючи ОСОБА_4 , покарання за вчинене кримінальне правопорушення, враховує, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має не меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки кримніального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено. Обставин, які пом`якшують покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 , злочин вчинив вперше, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має позитивну характеристику з місця проживання та роботи. (а.с.173-175)

Також відповідно до ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціальну-психологічну характеристику обвинуваченого.

Так із досудової доповіді, наданих органом пробації на обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено, що з урахуванням особистості обвинуваченого, його способу життя, історії правопорушень, існує низька ймовірність вчинення повторного правопорушення, і орган пробації вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення та обмеження волі на певний строк.

З урахуванням даних обставин по справи, беручи до уваги висновок органу пробації та позицію потерпілого щодо міри покарання для обвинуваченого, суд приходить до висновку що обвинуваченому належить призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, із звільнення його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України .

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого, покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Призначене в такий спосіб покарання обвинуваченому ґрунтується на положеннях ст.50 та ст. 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

В ході досудового розслідування проводилися наступні судові експертизи та понесені витрати на залучення експерта: згідно висновку експерта № 22-4311 судової автотехнічної експертизи технічного стану автопоїзда складають - 1887,70 грн; згідно висновку експерта № 22-4312 судової транспортно- трасологічної експертизи механізму зіткнення - 3406,00 грн.; згідно висновку експерта судово автотехнічної експертизи , складають 3106,74 грн (а.с.104,110,166 ) . Дані витрати належить стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави.

Постановою слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 27.08.2022 року визнано у справі речовими доказами - - автомобіль «КАМАЗ 5320», н/з НОМЕР_4 , 1990 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_6 , причеп бортовий «ГКБ 8350», н/з НОМЕР_5 , 1985 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_7 , велосипед «Салют» чорно-білого кольору (а.с.87).

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.08.2022 року на них накладено арешт. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.10.2022 року було частково задоволено клопотання ОСОБА_8 та скасовано частково арешт у вигляді заборони користування та розпорядження автомобілем «КАМАЗ 5320», н/з НОМЕР_4 , 1990 року випуску та причепом бортовим «ГКБ 8350», н/з НОМЕР_5 , 1985 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_7 , який 29 серпня 2022 року був накладений Роздільнянським районним судом Одеської області (справа № 511/1772/22) (а.с. 89). Дані речові докази повернуті власникам під час досудового розслідування. (а.с.91,101)

Суд вважає, що належить зняти арешт, накладений слідчим суддею на вказані транспортні засоби. Цивільний позов у справі не заявлявся, запобіжні заходи не обирались.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376, ч.1 ст.615 КПК України, суд

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 2(два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 8014, 76грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.08.2022 року на автомобіль «КАМАЗ 5320», н/з НОМЕР_4 , 1990 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_6 , причеп бортовий «ГКБ 8350», н/з НОМЕР_5 , 1985 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_7 ; велосипед «Салют». (а.с.88)

Речові докази : автомобіль «КАМАЗ 5320», н/з НОМЕР_4 , 1990 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію: НОМЕР_8 , видане 20.01.2012 рокуна ім`я ОСОБА_8 ; причеп бортовий «ГКБ 8350», н/з НОМЕР_5 , 1985 року випуску, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 , видане 20.01.2012 на ім`я ОСОБА_8 , АДРЕСА_2 вважати повернутим власнику після набрання вироком законної сили; - велосипед «Салют» чорно-білого кольору вважати повернутим ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1