Справа № 357/1016/25
У Х В А Л А

про арешт майна

03 лютого 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні № 0000027, яке внесене до ЄРДР 16 січня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 300 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно із вищезазначеним клопотанням, прокурор ОСОБА_4 зазначала, що у ході досудового розслідування установлено, що 11 січня 2025 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 , разом із особами, що не досягли віку кримінальної відповідальності: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та потерпілою ОСОБА_16 , перебували на території дендропарку «Олександрія», що знаходиться в м. Біла Церква Київської області, а саме на ділянці місцевості з координатами: 49.8057782, 30.0491624.

В подальшому, перебуваючи у вказаному місці, на фоні триваючого конфлікту та неприязного відношення до ОСОБА_16 , що виникли з приводу нібито розповсюдження нею неправдивої інформації про присутніх, у

ОСОБА_5 та інших осіб, що не досягли віку кримінальної відповідальності, виник умисел на заподіяння потерпілій сильного фізичного болю та морального страждання, вчиненого з метою покарати її за розповсюдження неправдивих чуток та з метою залякування останньої (катування).

Діючи із вказаним наміром, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою покарати малолітню ОСОБА_16 за розповсюдження неправдивих чуток, а також залякування останньої, наніс удар правою рукою в область голови потерпілої, після чого, тримаючи у правій руці газовий балончик, здійснив розприск невідомої речовини в бік ОСОБА_16 .

Продовжуючи реалізацію свого умислу, спрямованого на катування потерпілої, коли ОСОБА_16 , відчуваючи страх за своє життя та здоров`я, знаходилась в сидячому положенні на землі та прикривала голову руками, ОСОБА_5 , наніс удар лівою рукою в область голови ОСОБА_16 , при цьому висловлював в бік останньої погрози фізичною розправою.

Після цього, ОСОБА_5 , тримаючи газовий балончик у лівій руці, нахилився до ОСОБА_16 та знову здійснив розприск речовини невідомого походження в область обличчя потерпілої.

Внаслідок таких дій ОСОБА_5 малолітня ОСОБА_16 отримала наступні тілесні ушкодження: синці на голові, правій руці та лівій нозі, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились в побитті малолітньої ОСОБА_16 , що супроводжувалось погрозами фізичною розправою та залякуванням останньої, ОСОБА_5 спричинив потерпілій сильний фізичний біль та моральні страждання.

Крім цього, указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Проте, 11 січня 2025 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на території дендропарку «Олександрія», що знаходиться в м. Біла Церква Київської області, а саме на ділянці місцевості з координатами: 49.8057782, 30.0491624, діючи на фоні триваючого конфлікту та неприязного відношення до ОСОБА_16 вчинив побиття та залякування останньої (катування) та в цей час у нього виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном потерпілої, шляхом вимагання.

Діючи з цією метою, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, підійшов до потерпілої ОСОБА_16 , яка відчувала страх за своє життя та здоров`я через побиття, та почав чинити тиск на останню, висловлюючи вимогу передати йому до кінця тижня грошові кошти в сумі 15 000 грн., погрожуючи у разі невиконання таких вимог застосуванням фізичного насильства щодо потерпілої.

Своєю чергою ОСОБА_16 , реально сприймаючи висловлені ОСОБА_5 погрози, відчуваючи страх за своє життя та здоров`я, пообіцяла останньому виконати його вимогу та передати йому упродовж тижня грошові кошти у розмірі 15 000 грн.

У ході досудового розслідування добровільно видані:

- мобільний телефон марки Huawei I5, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_17 ;

- мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 6, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , з сім-карткою Київстар з номером НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_14 ;

- мобільний телефон марки Motorola G84 5G, IMEI1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , з сім-карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_8 , яким користується ОСОБА_15 .

Вказані телефони визнані речовими доказами, оскільки вони можуть містити інформацію про вчинене кримінальне правопорушення, що має доказове значення для кримінального провадження, у тому числі, фото-, відеозаписи, листування тощо.

Повернення цих телефонів може призвести до їх приховування, пошкодження, знищення або псування, що унеможливить використання, як речового доказу.

Отож, на підставі викладеного, з метою збереження, як речових доказів, прокурор ОСОБА_4 просила:

1) накласти арешт на: мобільний телефон марки Huawei I5, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_17 ; мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 6, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , з сім-карткою Київстар з номером НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_14 ; мобільний телефон марки Motorola G84 5G, IMEI1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , з сім-карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_8 , яким користується ОСОБА_15 ;

2) заборонити використання та розпорядження вищевказаним майном, за винятком його використання для проведення судових експертиз та слідчих (розшукових) дій.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримала подане клопотання, за підстав та обставин, які наведені у ньому.

Натомість, слідчий суддя ухвалив рішення про проведення розгляду за відсутності третіх осіб, щодо майна яких вирішувалось питання, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна, а вони про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином.

До того ж, один з власників майна - ОСОБА_18 звернулася до слідчого судді із заявою про проведення судового засідання без її участі.

Слідчий суддя заслухавши прокурора, дослідивши надані ним матеріали, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

До того ж, на виконання вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя має перевірити:

- чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- чи потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- чи може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Вирішуючи клопотання, в межах заявлених вимог, слідчий суддя установив, що Білоцерківським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000027, яке внесене до ЄРДР 16 січня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 300 КК України.

Згідно з витягом, предметом досудового розслідування є заява ОСОБА_19 про те, що 11 січня 2025 року близько 16 години невстановлена особа, перебуваючи за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Гайок, поблизу стадіону, нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_16 .

Крім того, за матеріалами правоохоронних органів встановлено, що в діях особи, що здійснювала відеозйомку видно ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 300 КК України, а саме виготовлення, зберігання відеопродукції, що пропагує культ насильства і жорстокості з метою розповсюдження такої серед неповнолітніх, а також ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Із копії заяви ОСОБА_20 від 23 січня 2025 року з`ясовано, що він надав слідству мобільний телефон марки Huawei I5, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

З копії протоколу допиту свідка ОСОБА_20 від 23 січня 2025 року, з`ясовано, що вищевказаним телефоном користується ОСОБА_13 , а також те, що він був учасником події, яка мала місце 11 січня 2025 року з потерпілою ОСОБА_16 .

Він поміщений до спеціального пакету ICR 0082278, що видно з копії протоколу отримання предметів від 23 січня 2025 року.

Із копії заяви ОСОБА_18 від 23 січня 2025 року з`ясовано, що вона надала слідству мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 6, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , з сім-карткою Київстар з номером НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_14 .

З копії протоколу допиту свідка ОСОБА_18 від 23 січня 2025 року, з`ясовано, що ОСОБА_14 був учасником події, яка мала місце 11 січня 2025 року з потерпілою ОСОБА_16 .

Він поміщений до спеціального пакету WAR 1987489, що видно з копії протоколу отримання предметів від 23 січня 2025 року.

Із копії заяви ОСОБА_21 від 22 січня 2025 року з`ясовано, що вона надала слідству мобільний телефон марки Motorola G84 5G, IMEI1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , з сім-карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_8 , яким користується ОСОБА_15 .

З копії протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 22 січня 2025 року, з`ясовано, що ОСОБА_15 був учасником події, яка мала місце 11 січня 2025 року з потерпілою ОСОБА_16 .

Він поміщений до спеціального пакету WAR 1987490, що видно з копії протоколу отримання предметів від 22 січня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що видані ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 мобільні телефони відповідають вищевказаним ознакам, оскільки ними користувалися учасники події, яка мала місце 11 січня 2025 року з потерпілою ОСОБА_16 і вони можуть мати її фото-, відеозаписи, а також листування стосовно цієї події , а тому можуть мати доказове значення для кримінального провадження.

Своєю чергою, відповідно до постанови про визнання речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 24 січня 2025 року, вони визнані речовими доказами.

Слідчий суддя погоджується, що іншим чином, аніж шляхом накладення арешту на мобільні телефони, забезпечення їх збереження, як речових доказів неможливо, оскільки в разі повернення їх вміст може бути видалений, а телефони викинуті, реалізовані тощо.

Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий спосіб втручання у право власності власника майна, а наслідки для нього, які настануть внаслідок арешту є виправданими. У даному випадку необхідність виконання завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, переважає приватний інтерес власника майна.

Отож, виходячи з викладеного, враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, застосовуючи найменш обтяжливий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання прокурора ОСОБА_4 задовольнити.

Отож, керуючись ст. 170-175, 309-310 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна, - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на:

- мобільний телефон марки Huawei I5, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який упаковано до спец. пакету ICR 0082278 та яким користується ОСОБА_17 ;

- мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 6, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , з сім-карткою Київстар з номером НОМЕР_5 , який упаковано до спец. пакету WAR 1987489 та яким користується ОСОБА_14 ;

- мобільний телефон марки Motorola G84 5G, IMEI1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , з сім-карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_8 , який упаковано до спеціального пакету WAR1987490 та яким користується ОСОБА_15 - заборонивши використання та розпорядження ним, за винятком використання для проведення судових експертиз та слідчих (розшукових) дій.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1