1Справа № 335/5126/22 1-кп/335/178/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2025 року м.Запоріжжя
Під час долучення доказів сторони обвинувачення у судовому засіданні захисником обвинувачених адвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимими доказів у кримінальному провадженні, а саме протоколу огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових купюр від 13.10.2021, протоколу огляду від 13.10.2021 року, постанови про визнання речових доказів від 23.02.2022 року, постанов про проведення контролю за вчинення злочину від 13.08.2021 року, постанов про проведення контролю за вчиненням злочину від 29.09.2021 року, доручення в порядку ст. 36 КПК України від 13.08.2021 року, протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 28.08.2021 року, в обґрунтування якого захисник послався на те, що у вказаних документах наведені відомості щодо ст.307 КК України, а тому вказані докази не містять відомостей, які мають значення для кримінального провадження за ст. 319 КК України, на цій стадії не отримано відомостей щодо збуту наркотиків, про що зазначив слідчий у судовому засіданні, а тому підстав для цих оперативних заходів і дій у слідчого не було, а тому ці докази є очевидно недопустимими. Відомостей щодо причетності обвинувачених до збуту наркотичних засобів в матеріалах справи не має, ч.2 ст.307 КК України - це завищена кваліфікація з метою проведення оперативних заходів а тому не підлягають дослідженню у кримінальному провадженні за ст. 319 КК України і є очевидно недопустимими.
Обвинувачені підтримали клопотання захисника, просять його задовольнити.
Прокурор вважає клопотання безпідставним, просить відмовити в його задоволенні та дослідити ці докази.
Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, клопотання та заперечення проти нього, прийшов до такого висновку.
Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Так, заявлені в клопотанні докази, що просить визнати очевидно недопустимими адвокат ОСОБА_6 можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження.
Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.
Очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх із взаємозв`язку з іншими доказами, які наразі до матеріалів кримінального провадження не долучені і в судовому засіданні не дослідженні, суд не вбачає й вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.
Оскільки судом не встановлено очевидності недопустимості доказів на цій стадії судового провадження, то у суду відсутні підстави визнавати очевидно недопустимими вищеперерахованих доказів, на які вказує сторона захисту у своєму клопотанні .
На підставі викладеного, керуючись ст. 89 КПК України, -
Вирішити клопотання захисника щодо недопустимості вказаних доказів в порядку, визначеному ч.1 ст. 89 КПК України, з урахуванням всіх досліджених судом доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1