25.12.2024
Справа № 331/6519/24
Провадження № 1-кс/331/2208/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі заяву обвинуваченого ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, про забезпечення прав особи, яка утримується під вартою,

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя через адміністрацію ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, про забезпечення прав особи, яка утримується під вартою.

В обґрунтування заяви зазначено, що він як громадянин України, позбавлений всіх законних прав, передбачених ст. 42 КПК України уповноваженими особами відділу поліції ЗРУП та Ленінським районним судом м. Запоріжжя, а саме права на захист та на перекладача.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказану заяву підтримав. Разом з тим зазначив, що Ленінським районним судом м. Запоріжжя відносно нього здійснюється розгляд кримінального провадження. На даний час, на його думку, він незаконно тримається під вартою, оскільки ухвала колегії суддів Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2024 року, якою відносно нього був продовжений строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановлена без його участі та без участі його захисника, судове засідання з розгляду вказаного питання не проводилось та не застосовувались технічні засоби фіксації судового процесу. З огляду на викладене, просив задовольнити подану ним заяву, в порядку ст. 206 КПК України, у повному обсязі з метою відновлення порушених прав.

Прокурор в судовому засіданні в задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 просив відмовити, посилаючись на її необґрунтованість, з огляду на наступне. Так прокурором зазначено, що в провадженні колегії суддів Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Ухвалою колегії суддів Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2024 року задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб. Ухвалою суду апеляційної інстанції вказана ухвала залишена без змін. З огляду на те, що у встановленому законом порядку вже вирішено питання законності тримання під вартою ОСОБА_4 , його заява не підлягає розгляду в порядку, визначеному ст. 206 КПК України.

Слідчий суддя, розглянувши заяву та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дійшов наступного висновку.

Так, статтею 206 КПК України визначені загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Частиною 2 ст. 206 КПК України передбачено, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення свободи особи.

Таким чином, законодавець визначає, що постановлення слідчим суддею ухвали про задоволення скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, здійснюється лише в тому випадку, якщо отримані слідчим суддею докази та відомості у свої сукупності створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.

За результатом розгляду поданої ОСОБА_4 заяви, в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне тримання під вартою, слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що останній утримується під вартою за відсутності судового рішення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що колегією суддів Ленінського районного суду м. Запоріжжя здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою колегії суддів Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2024 року задоволено клопотання прокурора і обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 17-00 години 27 грудня 2024 року.

Відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду від 19.11.2024 року, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 (з доповненнями) та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишено без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 залишено без змін.

Згідно зі ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Враховуючи викладене, під час розгляду заяви, поданої в порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя не вправі надавати правову оцінку процесуальним рішенням суду, перебираючи на себе повноваження судів вищої інстанції.

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду, висловлену у постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно якої ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

За результатом розгляду заяви обвинуваченого ОСОБА_4 , поданої в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне утримання останнього під вартою, слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовані сумніви про те, що він утримується під вартою за відсутності правових підстав для позбавлення свободи особи.

Також в ході розгляду вказаної заяви, ОСОБА_4 не було доведено та обґрунтовано, яким чином його було обмежено в реалізації права на захист та права на користування послугами перекладача.

При цьому, слідчий суддя також звертає увагу на те, що за таких обставин питання, які порушуються в його заяві, не входять до повноважень слідчого судді, компетенція якого розповсюджується лише на стадію досудового розслідування, на вказаній стадії кримінального провадження обвинувачений перебуває під контролем суду, а тому заяви, скарги та клопотання про звільнення його з-під варти та/або зміну запобіжного заходу, подаються до відповідного суду першої інстанції, на розгляді якого перебуває відповідне кримінальне провадження, а у випадку незгоди з процесуальним рішенням суду до суду апеляційного суду в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законодавством.

З огляду на викладене, беручи до уваги наявність судового рішення про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , яке набрало законної сили, відсутність будь-якого обґрунтування інших доводів, порушених ОСОБА_4 у своїй заяві, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 , поданої ним в порядку ст. 206 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 206, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, про забезпечення прав особи, яка утримується під вартою відмовити.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1