КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/1430/25 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1 апеляційне провадження №11-сс/824/1457/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року щодо продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білогорськ Амурської області РФ, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 111, частиною другою статті 28, частиною другою статті 111, частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 14, частиною першою статті 258 КК України, у кримінальному провадженні №0000980 від 29 вересня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження строку тримання під вартою - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 05 березня 2025 року.

Скарги захисника ОСОБА_8 , подані в інтересах ОСОБА_7 , в порядку статті 206 КПК України - задоволено частково.

Зобов`язано слідчого ГСУ СБ України, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000980 від 29 вересня 2023 року, забезпечити дотримання прав підозрюваного ОСОБА_7 в частині вирішення питань, пов`язаних із проведенням побачень останнього з відповідними членами сім`ї (близькими родичами), відповідно до вимог діючого законодавства.

Зобов`язано начальника відділу забезпечення досудового слідства СБ України, слідчого ГСУ СБ України, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000980 від 29 вересня 2023 року, забезпечити дотримання прав підозрюваного ОСОБА_7 в частині його лікування профільними спеціалістами, у тому числі з наданням можливості його транспортування до відповідного медичного закладу (КНП «Київський міський ендокринологічний центр»).

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді в частині продовження тримання під вартою скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати помешкання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду цілодобово, окрім випадків отримання медичної допомоги, виконувати обов`язки: прибувати до слідчого судді, слідчого прокурора за першою вимогою; повідомляти слідчого суддю, слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматись від спілкування зі свідками, експертами, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні №0000980 від 29 вересня 2023 року, носити електронний засіб контролю.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою в частині продовження дії запобіжного заходу сторона захисту вважає, що прокурором не доведено обґрунтованість підозри та наявність ризиків у поведінці ОСОБА_7 , до клопотання про продовження дії запобіжного заходу прокурором не долучено відповідних документів, а тому у порушення вимог статті 177 КПК України слідчий суддя не мав підстав для продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 .

У доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що з наданих слідчим документів не вбачається зв`язок ОСОБА_7 з представниками спецслужби рф, а також те, що його діяльність була спрямована на надання іноземній організації або її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Вказує, що в ході спілкування ОСОБА_7 повідомив, що викривальні показання надав внаслідок психологічного тиску та застосування душіння, яке за його відчуттям тривало близько 7 годин в ніч з 04 на 05 травня 2024 року, у той же час жодного доказу на підтвердження існування обставин, про які на такому допиті під тиском повідомив ОСОБА_7 , досудовим розслідуванням не здобуто та слідчому судді для прийняття чергового рішення про продовження строку тримання під вартою не надано.

Посилається на те, що матеріали справи також не містять підтверджень контактів ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , а також отримання ОСОБА_7 завдань від співробітника спецслужби рф та надання інформації такій особі.

Крім того, матеріали, додані до клопотання, зафіксовані у протоколах НСРД, здебільшого містять неякісні фотографії, тож стверджувати, що на них зафіксований саме ОСОБА_7 , та ще й у тих місцях, які зазначені у протоколах, неможливо.

Зауважує, що як убачається з протоколів НСРД, в яких зафіксовані розмови ОСОБА_7 з ОСОБА_12 , то вони не містять жодного натяку на те, що відбувається саме звітування перед ОСОБА_7 , повідомлення якоїсь закритої інформації, а також наміри передання такої інформації ОСОБА_7 представникам спецслужб рф або іноземній організації чи її представникам. При цьому, жодного доказу на підтвердження отримання ОСОБА_7 грошових коштів за начебто підривну діяльність проти України, а також суми таких грошових коштів, матеріали справи не містять.

Також зазначає, що у клопотанні слідчий та прокурор зазначають про існування 5 ризиків у поведінці ОСОБА_7 при цьому всі вони ґрунтуються на припущеннях, адже жодного доказу на реальність їх існування до матеріалів клопотання не надано.

Так, при обґрунтуванні ризику переховування від слідчого та суду слідчий посилається виключно на тяжкість покарання, нехтуючи принципом невинуватості доти, допоки зворотне не буде доведено вироком суду, що набрав законної сили.

Ризик знищення, сховання, спотворення доказів обґрунтовано місцем несення служби ОСОБА_7 - УДО України, втім який зв`язок місце несення служби має до інкримінованих злочинів слідчий у клопотанні не зазначив, а також до доказів, які планує зібрати слідчий, невідомо.

Ризик впливу на свідків визначений через припущення вчинення ОСОБА_7 підкупу чи залякування, а знищення чи спотворення доказів - продовженням досудового розслідування, однак такі доводи є припущенням і для теоретичного запобігання таким ризикам можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, як наприклад, домашній арешт із забороною полишати місце проживання цілодобово та носити електронний засіб контролю, покладення обов`язку не спілкуватись з іншим підозрюваним, свідками.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то такий ризик обґрунтовано слідчим невстановленням усіх спільників ОСОБА_7 , а також теоретичного повідомлення ОСОБА_7 таким особам інформації, що стала відомою йому під час досудового розслідування, проте у повідомленні про підозру не йдеться про те, що ОСОБА_7 мав якихось інших спільників з числа громадян України, окрім ОСОБА_13 .

Вказує також про те, що ОСОБА_7 не має судимості, до кримінальної відповідальності не притягався, працював у правоохоронних органах, а тому не має схильності до вчинення злочинів.

На переконання сторони захисту слідчий суддя має розглянути можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, для чого необхідно дослідити майновий стан ОСОБА_7 та його сім`ї, оскільки у судовому засіданні захисником були надані документи на підтвердження майнового стану самого ОСОБА_7 та його сім`ї, проте така інформація проігнорована слідчим суддею.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000980 від 29 вересня 2023 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 111-1, частиною другою статті 28, частиною другою статті 111, частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 14, частиною першою статті 258 КК України, та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 111 КК України, та за фактами вчиненні кримінальних правопорушень. передбачених частиною першою статті 14, частиною другою статті 113, частиною третьою статті 436-2, частиною другою статті 28, частиною першою статті 114-1, частиною першою статті 263 КК України.

04 травня 2024 року о 21 год. 40 хв. ОСОБА_7 затримано у порядку статей 208, 615 КПК України.

05 травня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 111, частиною другою статті 28, частиною другою статті 111, частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 14, частиною першою статті 258 КК України.

06 травня 2024 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тривалістю до 02 липня 2024 року, строк дії якого в подальшому продовжено (востаннє - ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року) до 17 січня 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва строк досудового розслідування продовжено до 10 місяців, тобто до 05 березня 2025 року.

13 січня 2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 111, частиною другою статті 28, частиною другою статті 111, частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 14, частиною першою статті 258 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження строку тримання під вартою - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 05 березня 2025 року.

Скарги захисника ОСОБА_8 , подані в інтересах ОСОБА_7 , в порядку статті 206 КПК України - задоволено частково.

Зобов`язано слідчого ГСУ СБ України, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000980 від 29 вересня 2023 року, забезпечити дотримання прав підозрюваного ОСОБА_7 в частині вирішення питань, пов`язаних із проведенням побачень останнього з відповідними членами сім`ї (близькими родичами), відповідно до вимог діючого законодавства.

Зобов`язано начальника відділу забезпечення досудового слідства СБ України, слідчого ГСУ СБ України, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000980 від 29 вересня 2023 року, забезпечити дотримання прав підозрюваного ОСОБА_7 в частині його лікування профільними спеціалістами, у тому числі з наданням можливості його транспортування до відповідного медичного закладу (КНП «Київський міський ендокринологічний центр»).

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року оскаржується стороною захисту лише в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , тому в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Постановляючи ухвалу про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що відомості, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтверджуються відповідними даними, отриманими в ході досудового розслідування та долученими до матеріалів клопотання у сукупності.

Також, слідчий суддя врахував, ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу та продовження дії запобіжного заходу, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя також врахувавши данні про особу ОСОБА_7 , який на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, зокрема особливо тяжкого злочину, пов`язаного з умисними діями на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності та державній безпеці України, шляхом надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, що свідчить про надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки таких дій, а з урахуванням обставин кримінального провадження, зокрема того, що останній має можливі зв`язки із представниками спецслужб Російської Федерації, які беруть участь у збройному конфлікті, збройній агресії проти України і громадянами, які з ними співпрацюють та надають підтримку у проведенні підривної діяльності проти України, обґрунтовано вважав, що існують реальні ризики щодо можливості підозрюваного, перебуваючи в умовах менш тяжкого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, слідчим суддею зауважено, що враховуючи стадію кримінального провадження (досудове розслідування), необхідність подальшого збирання доказів, враховуючи обізнаність підозрюваного щодо свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, а також про речі та документи, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом приховування інших осіб, які можуть бути причетні до кримінального провадження.

Крім того, зважаючи на те, що, згідно з повідомленою підозрою, діяльність ОСОБА_7 була спрямована на надання іноземній організації або її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, враховуючи певну сталість таких дій, а також можливий зв`язок із представниками спецслужб Російської Федерації, підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі - аналогічне.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_14 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

Колегією суддів досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою, та встановлено, що для завершення досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, вказаних у клопотанні слідчого.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу або його зміни на більш м`який, ніж тримання під вартою, у тому числі з підстав, наведених захисником, при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність виняткових обставин, які б не враховувались при прийнятті рішення попередніми слідчими суддями щодо визначення та продовження ОСОБА_7 саме такого виду запобіжного заходу, оскільки захисником не спростовано існування у кримінальному провадженні ризиків, визначених частиною першою статті 177 КПК України, вказаних у клопотанні слідчого.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Колегія суддів уважає, що таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

З наведеного вбачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 111, частиною другою статті 28, частиною другою статті 111, частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 14, частиною першою статті 258 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді посилання апелянта на те, що з наданих слідчим документів не вбачається зв`язок ОСОБА_7 з представниками спецслужби рф, а також те, що його діяльність була спрямована на надання іноземній організації або її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України; в ході спілкування ОСОБА_7 повідомив, що викривальні показання надав внаслідок психологічного тиску та застосування душіння, яке за його відчуттям тривало близько 7 годин в ніч з 04 на 05 травня 2024 року, у той же час жодного доказу на підтвердження існування обставин, про які на такому допиті під тиском повідомив ОСОБА_7 , досудовим розслідуванням не здобуто та слідчому судді для прийняття чергового рішення про продовження строку тримання під вартою не надано; матеріали справи також не містять підтверджень контактів ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , а також отримання ОСОБА_7 завдань від співробітника спецслужби рф та надання інформації такій особі; матеріали, додані до клопотання, зафіксовані у протоколах НСРД, здебільшого містять неякісні фотографії, тож стверджувати, що на них зафіксований саме ОСОБА_7 , та ще й у тих місцях, які зазначені у протоколах, неможливо; як убачається з протоколів НСРД, в яких зафіксовані розмови ОСОБА_7 з ОСОБА_12 , то вони не містять жодного натяку на те, що відбувається саме звітування перед ОСОБА_7 , повідомлення якоїсь закритої інформації, а також наміри передання такої інформації ОСОБА_7 представникам спецслужб рф або іноземній організації чи її представникам; жодного доказу на підтвердження отримання ОСОБА_7 грошових коштів за начебто підривну діяльність проти України, а також суми таких грошових коштів, матеріали справи не містять, колегія суддів уважає передчасними, оскільки дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, посилаючись на положення частини четвертої статті 183 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

На підставі викладеного є такими, що не заслуговують на увагу суду посилання сторони захисту на те, що слідчий суддя має розглянути можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, для чого необхідно дослідити майновий стан ОСОБА_7 та його сім`ї, оскільки у судовому засіданні захисником були надані документи на підтвердження майнового стану самого ОСОБА_7 та його сім`ї, проте така інформація проігнорована слідчим суддею

Аргументи захисника про те, що ОСОБА_7 не має судимості, до кримінальної відповідальності не притягався, працював у правоохоронних органах, а тому не має схильності до вчинення злочинів, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного та не свідчать про відсутність існування вказаних ризиків на наступних етапах досудового розслідування, а отже не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4