ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/5225/24

Провадження № 11-сс/820/4/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

скаржника ОСОБА_5 ,

представника скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому провадження, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2024 року,

в с т а н о в и л а :

11 листопада 2024 року до місцевого суду звернулася ОСОБА_5 зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність уповноважених осіб Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 18 жовтня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2024 року в задоволенні цієї скарги ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просила скасувати ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2024 року та постановити нове рішення, яким її скаргу задовольнити повністю, зобов`язати уповноважену особу Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Уважала, що зазначена ухвала слідчого судді місцевого суду прийнята з порушенням норм процесуального права, зокрема вимог ст.ст.214, 309 КПК України, що порушує права заявника.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; скаржника ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_6 на підтримання доводів поданої апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Приписи ч.1 ст.2 КК України передбачають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст.11 КК України встановлено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, як бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

Однак, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться не будь-які заяви чи повідомлення, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

При цьому зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Отже, внесенню підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Це, у свою чергу, слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, вирішальним чинником для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

З наданих матеріалів скарги вбачається, що 18 жовтня 2024 року ОСОБА_5 звернулася до Полонського ВПД №3 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

У заяві зазначила, що 25 серпня 2012 року вона одружилася із громадянином ОСОБА_7 . Після одруження ОСОБА_7 запропонував проживати в належному йому на праві власності будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , куди вони і переїхали в 2014 році. На прохання дружини подивитися документи на будинок, ОСОБА_7 повідомив, що вони є в його матері ОСОБА_8 , яка на той час проживала в АДРЕСА_2 . Підстав не довіряти чоловікові в неї не було.

Оскільки будинок був майже недобудований, всі свої кошти вони вкладали в ремонт будинку та проводили деякі добудови. Також за спільні кошти були придбані меблі та побутові прилади до будинку, а саме: телевізор, три комоди, пральна машина, два ліжка, пилосос, холодильник імпортний, стіл і шість стільців, три столи окремо, шафа, два м`яких крісла, на придбання яких було витрачено 129 531 грн. Вони повністю утеплили будинок та зробили всередині капітальний ремонт. На будівельні матеріали та оплату працівникам було витрачено 450 469 грн. Оскільки кошти вкладали порівну, заявником на придбання побутової техніки, меблів, а також на ремонт будинку та проведення різних добудов вкладено 288 000 грн.

У 2022 році, коли подружжя розлучалось, постало питання про розподіл майна або повернення витрачених заявником коштів на придбання меблів, побутової техніки та проведення ремонту в будинку. ОСОБА_7 повідомив, що даний будинок йому не належить та з метою використати кошти заявника на проведення ремонту та придбання побутової техніки вводив її в оману. Після смерті матері в 2022 році він успадкував будинок в такому вигляді, яким вони зробили разом.

На думку заявниці, в діях ОСОБА_7 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Однак, відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР внесені не були.

На думку слідчого судді місцевого суду, в цьому повідомленні ОСОБА_5 викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, зокрема, й того, яке передбачене ч.4 ст.190 КК України, оскільки це повідомлення не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення, не містить це повідомлення й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації за відповідною статтею Кримінального кодексу України.

З таким висновком слідчого судді погоджується й апеляційний суд.

Водночас слід зауважити, що відомості, про які вказала скаржниця у своїй заяві вказують на існування цивільно-правових відносин, які вирішуються у цивільному судочинстві.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про те, що в задоволенні поданої скарги слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів апеляційного суду перевірено, однак вони є безпідставними та належно невмотивованими, тому не заслуговують на увагу.

На переконання колегії суддів, слідчим суддею місцевого суду не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які, перешкодили б постановити законне та обґрунтоване рішення.

Відтак, колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3