СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/8570/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000205, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2022 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст 358, ч. 1 ст. 388 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.12.2024 р. адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000205, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 07.06.2023 р. на спеціалізований напівпричеп-цистрену Е, державний номер НОМЕР_1 , перереєстрованого на ОСОБА_4 , н.з. НОМЕР_2 . В обґрунтування вказує, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, відтак продовження арешту майна порушує добросовісного набувача права власності.

10.12.2024 р. від прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 надійшла заява, якою долучено до матеріалів скарги документи про закриття кримінального провадження №0000205.

На розгляд справи прокурор не з`явився, своєю заявою просить здійснювати розгляд справи за його відсутності.

На розгляд справи адвокат не з`явився, своєю заявою просить здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, спеціалізований напівпричеп-цистрена Е, державний номер НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 зареєстрований 29.12.2021 р. на ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 07.06.2023 р. (ун.№759/10266/23) накладено арешт на рухоме майно з метою збереження речового доказу, із забороною відчуження та розпорядження ним, зокрема, на спеціалізований напівпричеп-цистрену Е, державний номер НОМЕР_1 , перереєстрованого на ОСОБА_4 , н.з. НОМЕР_2 .

30.07.2024 р. постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , кримінальне провадження №0000205 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 388 КК України - закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу злочинів. Вказане також підтверджується відомостями з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК).

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.97 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі "Бакланов проти російської федерації", Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти російської федерації", Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 15.04.2024 (справа N 554/2506/22) зазначила, що у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Враховуючи викладене, а саме те, що після закриття кримінального провадження №0000205, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2022 р., ухвала слідчого судді від Святошинського районного суду м.Києва від 07.06.2023 р. (ун.№759/10266/23) про накладення арешту на майно, зокрема, на спеціалізований напівпричеп-цистрену Е, державний номер НОМЕР_1 , перереєстрованого на ОСОБА_4 , н.з. НОМЕР_2 , припинила свою дію, у зв`язку з чим припинило свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження вищезазначеним майном, тому слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні клопотання, оскільки речові докази перебувають у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Керуючись ст. 3, 132, 170, 174, 371, 372, 376, 539 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000205, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2022 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 388 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1