Справа № 299/2219/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/649/21, за апеляційними скаргами прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_6 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27.10.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, працююча продавцем у магазині «Панно», одружена, що має на утриманні малолітню дитину, несудима, засуджена:

- за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 06 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнена від відбування призначеного за даним вироком покарання якщо вона протягом 02 (двох) років іспитового строку не скоїть нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до органів пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: сімнадцять прозорих полімерних пакетів із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, що передані на зберігання до кімнати речових доказів Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, - знищено; флеш карту марки «Kingston MicroSD» 32 GB № 24 залишено при матеріалах кримінального провадження.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судові витрати у загальній сумі 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) грн 20 коп. за проведення експертизи.

Згідно вироку ОСОБА_9 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_9 , з метою подальшого збуту психотропних речовин, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, час та місці, придбала у невстановленої особи психотропні речовини, які помістила у свою жіночу сумку чорно-білого кольору та зберігала до 00 год 44 хв 23.06.2020. У подальшому, 23.06.2020 в період часу з 00 год 44 хв по 01 год 25 хв, під час проведення огляду місця події, а саме

-2-

коридорного приміщення Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, що за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 57, працівниками Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, у жіночій сумці чорно-білого кольору, що належить ОСОБА_9 , було виявлено та вилучено сімнадцять безбарвних, прозорих полімерних пакетів з полімерною застібкою, в яких містилась кристалічна речовина білого кольору.

Згідно висновку експерта № 6/470 від 01.07.2020, надані на дослідження кристалічні речовини, білого кольору, які упаковані у сімнадцять прозорих полімерних пакетів, прямокутної форми, з полімерною застібкою в своєму складі містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін.

Зокрема, об`єкти: № 1 масою 0,0362 г містить 64,53 ваг % - 0.0234 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу): № 2 масою 0,0454 г містить 64,53 ваг % - 0,093 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу); № 3 масою 0,0508 г містить 64,53 ваг % -0,0328 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу); № 4 масою 0,0434 г містить 64,53 ваг % - 0,0280 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу); № 5 масою 0,0073 г містить 64,53 ваг % - 0,0047 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу); № 6 масою 0,0393 г містить 64,53 ваг % - 0,0254 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу); № 7 масою 0,0254 г містить 64,53 ваг % - 0,0164 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу); № 8 масою 0,0364 г містить 64,53 ваг % - 0,0235 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу); № 9 масою 0,0293 г містить 64,53 ваг % - 0,0189 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу); № 10 масою 0,0440 г містить 64,53 ваг % - 0,0284 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу); № 11 масою 0,0177 г містить 64.53 ваг %- 0,0114 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу; № 12 масою 0,0570 г містить 64,53 ваг % - 0,0368 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу); № 13 масою 0,0405 г містить 64,53 ваг % - 0,0261 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу); № 14 масою 0,0365 г містить 64,53 ваг % - 0,0232 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу); № 15 масою 0,0459 г містить 64,53 ваг % - 0,0296 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу); № 16 масою 0,0303 г містить 64,53 ваг % - 0,0196 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу); № 17 масою 0,0285 г містить 64,53 ваг % - 0,0184 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу).

Загальна маса метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу) у вказаних кристалічних речовинах складає 0,3959 г, яка відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено відповідно до таблиці № 2 списку № 2 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, та знаходиться у незаконному обігу, відповідно до таблиці 2, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу».

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо.

-3-

Таким чином, психотропні речовини (метамфетамін) ОСОБА_9 без спеціально передбаченого законодавством України дозволу, умисно, незаконно, придбала та незаконно зберігала з метою збуту до 00 год 44 хв 23.06.2020.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини та доведеність винуватості ОСОБА_9 у пред`явленому їй обвинуваченні, посилаючись на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та як наслідок невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість, а саме необґрунтоване застосування ст. 75 КК України, просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 307 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 06 (шість) місяців. В решті вирок суду залишити без змін. Вказує на те, що призначаючи ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд не звернув увагу на позицію прокурора, який просив про призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі без застосування положень ст. 75 КК України, а також на те, що вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, при цьому судом встановлено відсутність як пом`якшуючих покарання обставин, так і обставин що обтяжують покарання. Не враховано судом і висновок досудової доповіді, згідно якого ризик повторного вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення оцінюється як середній. Також судом при вирішенні питання про призначення покарання безпідставно прийнято до уваги пояснення обвинуваченої з приводу наявності на її утриманні ОСОБА_9 , крім малолітнього сина, ще й хворої бабусі, яка страждає епілепсією та яка потребує постійного стороннього догляду, оскільки жодних документальних підтверджень цьому стороною захисту не надано.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду від 27.10.2021 щодо ОСОБА_9 та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачену ОСОБА_9 було зупинено, проведено поверхневий огляд та доставлено до поліції, по суті провівши затримання. Окрім того, звертає увагу на невірну оцінку показам свідка ОСОБА_10 , які є неналежними, оскільки в судовому засіданні даний свідок пояснив, що він був залучений понятим під час обшуку на території дворогосподарства, де проживає ОСОБА_9 , яка була присутня під час обшуку, заперечень від неї не надходило та додатково зазначив, що він ознайомлювався з усіма підписаними ним документами і обставини, зазначені у них, відповідають дійсності. Одночасно як слідує з протоколу обшуку по місцю проживання обвинуваченої, згідно якого під час обшуку нічого не виявлено та не вилучено, в ньому зазначено про інших понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , при цьому на відеозаписі до протоколу ОСОБА_10 теж не фігурує як понятий. Окрім того, вказує на невірну оцінку показанням свідка ОСОБА_13 , який показав, що в червні 2020 року разом з ОСОБА_14 заступили на чергування, під час несення служби вони побачили жінку (обвинувачену), яка поводила себе неадекватно, на запитання чи є у неї заборонені предмети, вона зазначила, що є наркотики. Її відразу було доставлено до райвідділу поліції, де вона в присутності понятих і співробітників поліції самостійно видала пакетики з речовиною, схожою на наркотичну. Пояснень з приводу даної речовини вона при свідкові не надавала, можливо вказала слідчому. Ці показання суперечать матеріалам та його показам на досудовому слідстві, оскільки свідок чітко вказував, що обвинувачену доставили до відділу поліції на службовому автомобілі, поверхневий огляд не проводили, нічого не вилучали, що підтверджує її фактичне затримання.

-4-

Аналогічним чином судом дано невірну оцінку показанням свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що влітку 2020 року він перебував на чергуванні разом із ОСОБА_13 , ними була виявлена ОСОБА_15 , яка поводилась підозріло. Коли вони запитали у неї про заборонені предмети, вона дала схвальну відповідь. У відділку поліції, в присутності двох понятих та слідчого, вона добровільно самостійно дістала із своєї сумочки близько 20 пакетиків з білою кристалічною речовиною, які були вилучені. Вказаний свідок чітко вказував, що обвинувачену до поліції провів ОСОБА_13 пішки, поверхневий огляд не проводили, нічого не вилучали, що підтверджує її фактичне затримання. Також вказує на умисне спотворення фактичних обставин та показів свідків органом досудового розслідування з метою незаконної перекваліфікації. Окрім іншого, захисник посилається недопустимість речових доказів, вилучених протоколом огляду від 23.06.2020, оскільки працівниками поліції ОСОБА_14 та ОСОБА_13 було проведено поверхневу перевірку обвинуваченої, а після виявлення наркотичних речовин вони доставили її до відділення поліції, де слідчий провів огляд місця події, який по факту був особистим обшуком і під час вказаних дій протокол затримання складено не було, як і залучено захисника, що свідчить про недопустимість доказів, отриманих під час вказаної слідчої дії та похідних від неї доказів (постанови ККС ВС від 21.01.2020 (справа №756/8425/17), від 13.02.2020 (справа №755/6685/17), від 21.03.2019 (справа № 127/12150/16-к). Також є невірною кваліфікація дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 307 КК України, оскільки мета збуту, в даному випадку, є виключено припущенням сторони обвинувачення і жодним доказом не підтверджена.

У зміненій апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 , повторно вказуючи про неврахування показань сторони захисту та невідповідність показань свідків обставинам, які суд встановленими, просить скасувати вирок суду від 27.10.2021 щодо ОСОБА_9 та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 , яка частково підтримала апеляційну скаргу як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора та наполягав на задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

-5-

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку окрім іншого повинна містити докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі № 4291498 «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005, тягар доказування винуватості лежить на стороні обвинувачення.

Проте, постановивши обвинувальний вирок щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 307 КК України, суд першої інстанції даних вимог Конвенції та кримінального процесуального закону не дотримався.

З вироку вбачається, що допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, не визнала та показала, що приблизно рік тому, улітку, в нічний час доби вона йшла по вул. Миру в м. Виноградів (біля будинку «Укрпошти»), попереду неї рухався невідомий чоловік, який загубив пачку цигарок. Вона підняла дану пачку та, побачивши наявність у ній 5 цигарок, привласнила їх собі, оскільки палить саме такі цигарки. Поліцейські, побачивши це, зупинили її, запитали про наявність заборонених речей та супроводили до райвідділу поліції. Там вони, без участі адвоката, провели огляд вмісту її сумочки, де виявили пакетики з наркотичною речовиною.

Не погодившись з вказаними показаннями обвинуваченої ОСОБА_9 та правовою позицією сторони захисту, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини останньої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, на підставі показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та письмових доказів, зокрема: протоколу огляду місця події від 23.06.2020 та висновку експерта № 6/470 від 01.07.2020.

Колегія суддів уважає, що зі змісту обвинувального вироку неможливо визначити, на підставі яких саме доказів суд дійшов висновку про підтвердження тих обставин, які ставляться ОСОБА_9 у вину за змістом обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, визнаного судом доведеним, оскільки у вироку міститься лише перелік доказів, які суд позиціонує у якості таких, однак відсутній належний аналіз цих доказів у контексті тих обставин, які цими доказами підтверджуються.

Згідно вимог до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Як вбачається з обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_9 , з метою подальшого збуту психотропних речовин, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, час та місці, придбала у невстановленої особи психотропні

-6-

речовини, які помістила у свою жіночу сумку чорно-білого кольору та зберігала до 00 год 44 хв 23.06.2020. У подальшому, 23.06.2020 в період часу з 00 год 44 хв по 01 год 25 хв, під час проведення огляду місця події, а саме коридорного приміщення Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, що за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 57, працівниками Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, у жіночій сумці чорно-білого кольору, що належить ОСОБА_9 , було виявлено та вилучено сімнадцять безбарвних, прозорих полімерних пакетів з полімерною застібкою, в яких містилась кристалічна речовина білого кольору, яка згідно висновку експерта № 6/470 від 01.07.2020, в своєму складі містять психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, загальною масою, у перерахунку на метамфетамін основу, 0,3959 г.

Таким чином, психотропні речовини (метамфетамін) ОСОБА_9 без спеціально передбаченого законодавством України дозволу, умисно, незаконно, придбала та незаконно зберігала з метою збуту до 00 год 44 хв 23.06.2020.

Між тим, доводи обвинуваченої ОСОБА_9 про відсутність самої події з огляду на те, що вона підняла пачку цигарок на вулиці і про її зміст нічого не знала, залишились нез`ясованими і не спростованими. Зокрема у вироку суд лише констатував, що такі спростовані показаннями свідків та письмовими доказами, які повністю узгоджуються між собою і не суперечать один одному, не проаналізував і не вмотивував у вироку докази на предмет їх допустимості, з посиланням на норми права, а лише обмежився формальним викладенням їх у вироку без будь-якої оцінки хоча б одного з них, не зазначивши які саме обставини правопорушення цими доказами підтверджуються. Таким чином, ухвалюючи щодо ОСОБА_9 обвинувальний вирок про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, суд першої інстанції у вироку взагалі не проаналізував жодний довід сторони захисту, а лише продублював обвинувачення з обвинувального акта.

Такі дії суду першої інстанції не відповідають вимогам ст. 2 КПК України, яка регламентує обов`язок застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, а також не забезпечує дотримання принципів верховенства права закріпленому в ст. 8 КПК України та суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ч. 2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню під час судового провадження.

За вказаних обставин, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 94 КПК України, згідно яких повинен був оцінити докази не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку, сукупності та достатності, щоб дійти висновку про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та доведеності чи недоведеності вини у його вчиненні.

Таким чином, суд першої інстанції у своєму вироку, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, лише формально перерахував наведені докази, належної оцінки їм не дав та сформував висновок односторонньо без урахування всіх фактичних обставин кримінального провадження.

Як вбачається з апеляційної скарги захисника, сторона захисту просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ненадання оцінки доказам в частині їх допустимості.

Зокрема, в суді першої інстанції сторона захисту стверджувала про недопустимість речових доказів, вилучених протоколом огляду від 23.06.2020, оскільки працівниками

-7-

поліції ОСОБА_14 та ОСОБА_13 було проведено поверхневу перевірку обвинуваченої, а після виявлення наркотичних речовин вони доставили її до відділення поліції, де слідчий провів огляд місця події, який по факту був особистим обшуком і під час вказаних дій протокол затримання складено не було, як і залучено захисника.

Крім того, захисник стверджував про умисне спотворення фактичних обставин та показів свідків органом досудового розслідування з метою незаконної перекваліфікації, а також про відсутність умислу на збут ОСОБА_18 наркотичних речовин.

Також залишились не усунутими протиріччя в показаннях свідка ОСОБА_10 , який стверджував, що був залучений понятим під час обшуку на території дворогосподарства, де проживає ОСОБА_9 , що суперечить протоколу обшуку по місцю проживання обвинуваченої у якому зазначено відомості про інших понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Проте суд першої інстанції формально навів в ухвалі докази, які були покладені в основу вироку, зазначив, що вони є належними і допустимими. Проте, оцінку доводам сторони захисту щодо недопустимості конкретних доказів не навів, натомість, перерахував докази надані стороною обвинувачення та зазначив, що ці докази є належними і допустимими.

Разом з тим, суд взагалі не дав відповідей на доводи сторони захисту щодо недопустимості ряду доказів, не навів жодних аргументів на доводи сторони захисту, пославшись на відповідність усіх доказів вимогам ст. 86 КПК України.

Суд першої інстанції за наявності відповідних клопотань, при тому, що фактично ОСОБА_18 вину у вчиненому не визнала, зобов`язаний був проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні та додатково поданими матеріалами всі доводи сторони захисту і на них дати у вироку вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму процесуального та кримінального права.

Таким чином, суд першої інстанції за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду щодо винуватості обвинуваченої, у вироку не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, і в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, не проаналізував і не вмотивував у вироку показання допитаних в судовому засіданні осіб, а лише обмежився формальним викладенням їх у вироку без будь-якої оцінки хоча б одного з них, фактично вдавшись до дублювання змісту обвинувального акту, не зазначивши які саме обставини правопорушення цим підтверджуються.

Аналогічної позиції дійшов і Касаційний кримінальний суд Верховного Суду, виклавши її у постановах від 21.03.2024 (справа № 303/5635/21, провадження № 51-5169 км 23), від 31.01.2023 (справа № 688/2017/15-к,провадження № 51-2573км21), від 03.05.2023 (справа № 443/2309/13-к, провадження № 51-1319км23), де, окрім іншого, зазначено про обов`язок суду проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні всі доводи захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони захисту, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у винуватості обвинуваченого.

Зазначені порушення КПК України, на думку апеляційного суду, перешкодили суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому це порушення визнається судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке передбачено ч. 1 ст. 412 КПК України.

Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

-8-

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких слідує, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 9 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

За наявності зазначеного вище допущеного судом першої інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження, вирок суду не може визнаватись законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню. Оскільки порушення вимог кримінального процесуального закону було допущене у ході судового розгляду в суді першої інстанції і саме цей суд має повноваження на вчинення процесуальних дій, направлених на усунення порушень, на які вказано вище, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону в ході апеляційного розгляду справи.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, проаналізувати докази у кримінальному провадженні, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, з урахуванням положень, передбачених ст. 17, 23, 94, 95 КПК України, з дотриманням прав учасників процесу, ретельно перевірити доводи, зазначені в апеляційних скаргах як сторони захисту, так і сторони обвинувачення і в залежності від здобутого постановити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Окрім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами обвинувачення та захисту доказам у їх сукупності, у тому числі доводам сторони обвинувачення про необґрунтоване звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, у випадку їх підтвердження визнати призначене ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст.307 КК України із застосуванням ст. 75 КК України необґрунтованим та прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

-9-

Враховуючи викладене, апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27.10.2021 щодо ОСОБА_19 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, - скасувати і призначити новий розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Судді