Справа №487/1282/24
Провадження №1-в/487/202/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській, Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від призначеного судом покарання у відповідності,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.03.2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КПК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців.

11.09.2024 року начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_4 звернулась до суду з поданням про звільнення від призначено судом покарання.

Представник відділу філії ДУ «Центр пробації» в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, подання просила задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Беручи до уваги те, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття цих осіб не перешкоджає проведенню судового розгляду, їх явка не визнана судом обов`язковою, суд проводить розгляд клопотання без участі вказаних осіб.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання, суд приходить до такого висновку.

Судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_5 будучи засудженим 29.03.2024 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробовуванням, з встановленим іспитовим терміном 1 рік 6 місяців, станом на час розгляду даного клопотання, призначене судом покарання не відбув.

27.01.2024, приблизно об 16:30 годині, більш точного час у в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаним про введення воєнного стану в Україні, знаходячись в приміщенні кафе, розташованого на території автомийки «БЕРО» за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутністю персоналу кафе, зайшов за барну стійку, де виявив грошову скриню з ключами в замку, після чого, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний, корисливий умисел, направлений на вчинення крадіжки грошових коштів з каси кафе, діючи таємно, умисно, протиправно, розуміючи те, що на підставі указу президента України запроваджено військовий стан, з метою заволодіння грошовими коштами з каси вказаного кафе та обернення їх на свою користь, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та останні являються непомітними для персоналу кафе та оточуючих, відчинив грошову скриню, звідки витягнув грошові кошти в сумі 1300,00 (одна тисяча триста) гривень, отримавши реальну можливість розпоряджатись ними, після чого утримував вищевказані грошові кошти при собі, чим спричинив ФОП « ОСОБА_6 » матеріальну шкоду на суму 1300,00 гривень

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2024 року складав 1514 грн. Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають 3028 гривні.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1ст.74КК).

Аналогічну правову позицію висловила об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові по справі № 278/1566/21 від 07.10.2024.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання (ч.2 ст.74 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджений за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.372, 539 КПК України; ст.78 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївськійй, Донецькій, Луганській, Херсонській областях ОСОБА_4 , про звільнення від призначеного покарання засудженої задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.03.2024 року у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1