Справа №485/2412/24
Провадження №1-в/485/83/24
УХВАЛА

іменем України

12 грудня 2024 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снігурівка в приміщенні суду заяву засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбуття покарання призначеного вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст. 185 КК України, на підставі вироку Миколаївського апеляційного суду від 11.11.2021 року, за сукупністю вироків,

В С Т А Н О В И В :

До Снігурівського районного суду Миколаївської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , в якому він просить звільнити його від відбування покарання призначеного вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст. 185 КК України, на підставі вироку Миколаївського апеляційного суду від 11.11.2021 року, за сукупністю вироків.

Заяву мотивує тим, що вироком Миколаївського апеляційного суду від 11.11.2021 його засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі. Згідно вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 09.07.2024, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, призначено йому узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Миколаївського апеляційного суду від 11.11.2021 року. Остаточне покарання ОСОБА_4 призначити з урахуванням положень ст. 72 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць. Покарання відбуває у Снігурівській виправній колонії №5.

На підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, просить звільнити його від відбування покарання призначеного вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст. 185 КК України, на підставі вироку Миколаївського апеляційного суду від 11.11.2021 року, за сукупністю вироків.

Засуджений ОСОБА_4 в режимі відеоконференції заяву підтримав, просить таку задоволити.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Заслухавши прокурора, засудженого, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право приймати рішення про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу;

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Згідно з положеннями зазначеного Закону, ст. 51 КУпАП викладено у новій редакції, відповідно до якої - дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що неоподатковуваний мінімум щодо адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно з п.п. 169.1.1, п. 169.1 ст. 169 ПК України податкова соціальна пільга встановлюється у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2021 складає 2270 грн. 00 коп.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Положенням ч. 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Вироком Миколаївського апеляційного суду від 11.11.2021, ОСОБА_4 засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яка мала місце 22.03.2021 на суму 2475 грн. 00 коп., що станом на день вчинення правопорушення складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2270 грн.).

Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 09.07.2024, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, призначено йому узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Миколаївського апеляційного суду від 11.11.2021 року. Остаточне покарання ОСОБА_4 призначити з урахуванням положень ст. 72 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць

Таким чином, діяння, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Миколаївського апеляційного суду від 11.11.2021 являється кримінально караним правопорушенням, тому заява засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбуття покарання призначеного вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбуття покарання призначеного вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст. 185 КК України, на підставі вироку Миколаївського апеляційного суду від 11.11.2021 року, за сукупністю вироків, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1