Провадження №11-кп/801/53/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000546 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_10

захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12

обвинуваченого: ОСОБА_9

представників потерпілої особи-захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_7

потерпілої: ОСОБА_14

В С Т А Н О В И В :

15.06.2022 близько 12:00 год., ОСОБА_9 приїхав на територію металоприймального пункту, розташованого за адресою: м. Вінниця, 3-й пров. Дубовецький, 1, з метою купівлі металобрухту. Під час суперечки з ОСОБА_15 щодо неузгодженості умов взаємного обміну металобрухтом, застосовуючи фізичну силу двома руками вирвав у ОСОБА_15 металевий кутник, який останній, піднявши із землі, намагався закинути через паркан на територію металоприймального пункту, та, діючи умисно, близько 12-30 год 15.06.2022 року, ОСОБА_9 вказаним металевим кутником наніс ОСОБА_15 один удар навідмаш, зліва направо, у праву ділянку голови, заподіявши тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя , що спричинило смерть потерпілого.

Згідно висновку експерта №423 від 12.07.2022 ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (саден на бічній поверхні шиї та обличчі, перелому нижньої щелепи справа, припухлості м`яких тканин обличчя, крововиливів в м`яких покровах голови, субарахноїдальних крововиливів мозку та ділянки забою мозкової речовини), що утворилась від дії тупого твердого предмету(ів) з переважно плоскою поверхнею, та належить до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню за ознакою загрозливих для життя явищ та стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Смерть ОСОБА_15 настала від закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку.

Прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просила вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2024 скасувати в частині засудження ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 119 КК України через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості

Ухвалити новий вирок,яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити ОСОБА_9 покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обраховувати з дня приведення до виконання вироку, ухваленого судом апеляційної інстанції.

В решті вирок залишити без змін.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2024 року скасувати, ухвалити новий вирок,яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2024 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування кримінального провадження зараховано у строк покарання з 15.06.2022 по 20.06.2022.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з дати ухвалення вироку, тобто з 22.01.2024.

Повернуто заставодавцю ОСОБА_12 кошти, внесені в якості застави в сумі 62 025 грн., після набрання вироком законної сили.

Арешт накладений на майно ухвалами слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області 127/12553/22 від 30.06.2022, №127/12555/22 від 23.06.2022, №127/12558/22 від 20.06.2022 та №127/12556/22 від 20.06.2022 скасовано.

Вирішено долю речових доказів.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що судом в порушення вимог ст. 94 КПК України ненадано об`єктивної оцінки, та фактично невзято до уваги докази, які могли істотно вплинути на висновки.

Висновок суду першої інстанції про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 з ч. 1 ст. 115 КК України - вбивство, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині на ч. 1 ст. 119 КК України вбивство, вчинене через необережність, необґрунтований щодо відсутності у діях обвинуваченого ОСОБА_9 умислу на заподіяння смерті потерпілому.

Нанесення тілесного ушкодження відбулось в область життєво важливого органу, що підтверджується висновком експерта № 423 від 12.07.2022 року,смерть ОСОБА_15 настала від закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку, судом не надано належної правової оцінки діям обвинуваченого, який, металевим кутником наніс тілесне ушкодження в область життєво важливого органу потерпілого ОСОБА_16 .

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_9 про визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, прийняв до уваги версію обвинуваченого щодо поведінки потерпілого, з приводу того, що металевим предметом, потерпілий розмахував перед обличчям обвинуваченого та в подальшому, саме цим предметом було завдано удар.

Судом не враховано ту обставину, що ОСОБА_9 мав реальну можливість припинити суперечку, залишити місце конфлікту, оскільки, в місці конфлікту не був обмежений вільний простір, а стан його здоров`я дозволяв покинути місце конфлікту, однак, він цього не зробив, а прийняв рішення про нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_17 , що призвело до смерті останнього.

Доводи, що обвинувачений надавав допомогу та було викликано швидку медичну допомогу є безпідставними.

Згідно допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 встановлено, що свідок ОСОБА_18 викликав швидку медичну допомогу до приїзду, якої вони надавали швидку медичну допомогу потерпілому, що ОСОБА_9 на місці події не було.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення, поставив під сумнів та не прийняв до уваги слідчий експеримент з свідком ОСОБА_20 від 28.06.2022 та прийняв до уваги слідчий експеримент зі вказаним свідком від 15.06.2022, у зв`язку з тим, що останній повідомив про події більше ніж через десять днів в ході проведення ще одного слідчого експерименту, про які з невідомих причин не розповів одразу.

Судом прийнято до уваги слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_20 від 15.06.2022 року,однак не враховано те, що свідком ОСОБА_20 повідомлялось, що ОСОБА_9 пригрозив йому фізичною розправою, якщо останній розповість про відомі йому обставини.

В подальшому, під час проведення другого слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_20 28.06.2022 останнім було відтворено обставини події та механізм нанесення тілесного ушкодження потерпілому, та проведено додаткову судову - медичну експертизу № 54-к від 19.07.2022, за результатами якої встановлено, що, враховуючи розташування тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_15 , не виключається можливим, що вони були отримані при обставинах, на які вказуює свідок ОСОБА_20 під час допиту та проведення слідчого експерименту.

Судом першої інстанції не взято до уваги ні слідчий експеримент за

участі свідка ОСОБА_20 від 28.06.2022, ні висновок додаткової судово-

медичної експертизи № 54-к від 19.07.2022.

Невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження призвела до можливості уникнення ОСОБА_9 відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначення більш суворого покарання.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що висновки суду є хибними та помилковими. У даному конкретному випадку ціленаправлений удар у верхню частину тулуба, а саме в голову, характер удару, локалізація тілесних ушкоджень, відсутність загрози для життя і здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , знаходження на відкритій місцевості, що давало можливість уникнення будь якого контакту, активні дії, щодо залишення місця злочину та переховування до моменту затримання працівниками поліції, дозволяє зробити висновок про наявність умислу на заподіяння смерті потерпілому, спонукальною причиною якого послугували раптово виниклі неприязні відносини, та правильну кримінально-правову кваліфікацію такої сукупності дій, саме за ч. 1 ст. 115 КК України.

Суперечливий висновок суду про те, що між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_15 не було жодних конфліктів спростовуються наданими під час судового засідання показами самого обвинуваченого, який повідомив, що між ним та потерпілим стався конфлікт через зміни умов домовленості обміну металу, а також показами свідків та протоколами слідчих експериментів, протоколами впізнання, протоколами огляду місця події.

Висновки суду про те, що обвинувачений ОСОБА_9 надавав потерпілому медичну допомогу, за обставин цього кримінального провадження, жодним чином не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, адже в момент після нанесення удару в область голови, ОСОБА_15 помер майже раптово.

Жодних тілесних ушкоджень обвинуваченому не було нанесено, тому будь- якої загрози для його життя і здоров`я не існувало.

Версія обвинуваченого ОСОБА_9 щодо поведінки потерпілого свідчить про те, що

обвинувачений хоче уникнути покарання за більш тяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора просив задоволити, захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які просили відмовити в задоволенні апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав думку своїх захисників, представників потерпілої особи-захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , які просили задоволити апеляційні скарги, потерпілу ОСОБА_14 , яка підтримала думку своїх представників, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційної скарги представника потерпілої, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги прокурора, представника потерпілої підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Як убачається з вироку суду першої інстанції, суд визнав ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, виклавши суть обвинувачення, визнаного судом доведеним наступним чином. 15.06.2022 близько 12:00 год. ОСОБА_9 , приїхав на територію металоприймального пункту, розташованого за адресою: м. Вінниця, 3-й пров. Дубовецький, 1, з метою купівлі металобрухту. Під час суперечки з ОСОБА_15 щодо неузгодженості умов взаємного обміну металобрухтом, останній підняв із землі металевий кутник, який лежав неподалік, і намагався закинути його через паркан на територію металоприймального пункту, однак у цей час ОСОБА_9 із застосуванням фізичної сили, двома руками вирвав у ОСОБА_15 з рук вищевказаний металевий кутник, після чого діючи необережно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, не бажаючи, але свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді смерті потерпілого, 15.06.2022 близько 12:30 год., тримаючи металевий кутник двома руками, наніс ОСОБА_15 вищевказаним предметом один удар навідмаш, зліва направо, у праву ділянку голови, внаслідок якого ОСОБА_15 впав на землю, після чого, не приходячи до свідомості, помер на місці події.

Згідно висновку експерта №423 від 12.07.2022 ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (саден на бічній поверхні шиї та обличчі, перелому нижньої щелепи справа, припухлості м`яких тканин обличчя, крововиливів в м`яких покровах голови, субарахноїдальних крововиливів мозку та ділянки забою мозкової речовини), що утворилась від дії тупого твердого предмету(ів) з переважно плоскою поверхнею, та належить до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню за ознакою загрозливих для життя явищ та стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Смерть ОСОБА_15 настала від закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку.

З огляду на показання обвинуваченого ОСОБА_9 , показання свідків та письмові докази судом першої інстанції дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.1 ст. 119 КК України - вбивство, вчинене через необережність, оскільки суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_9 не передбачав можливості настання наслідків у виді смерті ОСОБА_15 .

Однак, проаналізувавши дії обвинуваченого ОСОБА_9 , перевіривши сукупність доказів, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції безпідставно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст. 119 КК України .

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів -з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Відомості про кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР за ч.1 ст. 115 КК України, 16.06.2022 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру за ч.2 ст.121 КК України, 22.07.2022 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч.1 ст. 115 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні криімнального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_9 обвинувачувався в тому, що він, 15.06.2022, близько 12.00 год., перебуваючи на території металоприймального пункту, розташованого за адресою: місто Вінниця, 3-й провулок Дубовецький, 1, куди він приїхав з метою купівлі металобрухту, під час чого між ним та ОСОБА_15 розпочалась розмова, яка на грунті неузгодженості умов взаємного обміну металобрухтом переросла у словесну суперечку із використанням нецензурної лайки.

Під час виниклої словесної суперечки ОСОБА_15 підняв із землі металевий кутник, який лежав неподалік, і намагався закинути його через паркан на територію металоприймального пункту, однак у цей час ОСОБА_9 із застосуванням значного фізичного зусилля двома руками вирвав у ОСОБА_15 з рук вищевказаний металевий кутник.

В цей час у ОСОБА_9 виник непрямий злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_15 , реалізовуючи який, ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечно небезпечні наслідки, не бажаючи, але свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді смерті потерпілого, діючи умисно, 15.06.2022, близько 12 год. 30 хв., тримаючи металевий кутник двома руками, наніс ОСОБА_15 вищевказаним предметом один удар навідмаш, зліва направо, у праву ділянку голови, внаслідок якого ОСОБА_15 впав на землю, після чого, не приходячи до свідомості, помер на місці події.

Вищевказаним діями, згідно висновку експерта № 423 від 12.07.2022 ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (саден на бічній поверхні шиї та обличчі, перелому нижньої щелепи справа, припухлості м`яких тканин обличчя, крововиливів в м`яких покровах голови, субарахноїдальних крововиливів мозку та ділянки забою мозкової речовини), що утворилась від дії тупого твердого предмету (ів) з переважно плоскою поверхнею, та належить до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню за ознакою загрозливих для життя явищ та стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Смерть ОСОБА_15 настала від закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку. Враховуючи морфологічні особливості тілесних ушкоджень механічного характеру та їх місце розташування можна стверджувати про неможливість їх утворення у результаті падіння з висоти власного зросту. Згідно висновку експерта № 54-к від 19.07.2022, враховуючи морфо- функціональні особливості, характеристики та розташування тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виключається можливим, що вони були отримані при обставинах, на які вказує свідок ОСОБА_20 під час допиту та проведення слідчого експерименту.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення у даному провадженні з урахуванням роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», оцінюючи докази в сукупності, дійшов висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_9 відсутні будь- які ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Також суд першої інстанції вказав, що судом не встановлено наявність в діях обвинуваченого будь- якого виду умислу, тому його дії не підпадають під кваліфікацію за ч.1 ст. 121 КК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, представника потерпілої особи, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст. 115 КК України.

На думку апеляційного суду сукупність доказів вказує на наявність підстав для кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України.

Критерієм розмежування складів злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 121 КК України є суб`єктивна сторона ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій. У разі умисного вбивства умислом винного охоплюється позбавлення потерпілого життя, а в разі умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, має місце умисел на заподіяння лише тілесних ушкоджень, тоді як смерть потерпілого не охоплюється умислом обвинуваченого.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (ч.2 ст.121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Складність об`єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що передбачене законом умисне діяння спричиняє два різні похідні наслідки: первинний з них (найближчий) - тяжкі тілесні ушкодження (обов`язкова ознака об`єктивної сторони) - знаходяться у необхідному причинному зв`язку з наслідками вторинними (віддаленими) - смертю потерпілої особи (кваліфікуюча ознака). У цьому злочині згідно із законом і щодо діяння, і щодо першого, обов`язкового наслідку суб`єктивна сторона виражається в умислі (прямому чи непрямому), а стосовно другого (кваліфікованого) наслідку - тільки в необережності (самовпевненості чи недбалості). У цілому цей злочин визнається умисним, бо саме умисне ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину, його суспільну небезпечність.

Значення змішаної форми вини полягає в тому, що вона дає можливість: а) конкретизувати ступінь суспільної небезпечності злочину; б) визначити правильну кваліфікацію; в) відмежувати близькі за об`єктивними ознаками склади злочинів, зокрема умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність, коли винуватий не усвідомлював можливості настання похідного вторинного (віддаленого) наслідку в результаті настання похідного первинного (найближчого).

При невизначеному умислі, різновидом якого є альтернативний кваліфікація здійснюється залежно від тих наслідків, які були фактично заподіяні, оскільки винний передбачав настання будь-якого з них і бажав або свідомо припускав їх настання.

В аспекті сказаного слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму ВСУ від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», що питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Згідно правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, викладеного у постанові від 14 вересня 2021 року по справі №381/1869/18 (провадження №51-2987км21) для розмежування умисного вбивства із умисним тяжким тілесним ушкодженням, що спричинило смерть необхідно встановити ставлення винного до наслідку у вигляді смерті.

Вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, суд апеляційної інстанції враховує його показання під час судового розгляду та позицію під час апеляційного розгляду.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 пояснював, що за тиждень до подій, він привіз до ОСОБА_15 двісті п`ятдесят кілограм металу, а мав забрати інший. 15.06.2022 коли він приїхав до ОСОБА_15 , та останній повідомив, що їх домовленість буде змінена й він надасть лише половину металу. Після чого, з вказаних причин, між ними почалась сварка, в ході якої потерпілий проганяв його з території, а він наполягав на своєму. У ОСОБА_15 в руках був металевий предмет, яким він розмахував перед його обличчям, а тому він вихопив у нього даний предмет та хотів вдарити навідмаш, у плече, однак ОСОБА_15 нагнувся і він наніс йому удар в область голови, від якого ОСОБА_15 впав на землю. Після чого, вони з хлопцями, які перебували на території, підняли потерпілого, сперли його на паркан, надавали медичну допомогу та викликали швидку. Зазначив, що наміру вбивати ОСОБА_15 у нього не було, він визнає свою вину у тому, що завдав удар потерпілому, від якого останній загинув. Також, повідомив, що шкодує про вчинене, йому важко жити, після даної події, завдану потерпілій шкоду повністю відшкодував, неодноразово просив вибачення та коли дізнався, що ОСОБА_15 загинув, розуміючи, що це сталося з його вини, в той же день, сам приїхав до відділку поліції та повідомив про обставини за яких загинув потерпілий.

Під час апеляційного розгляду свою позицію підтримав, наполягав на тому, що наміру вбивати ОСОБА_15 у нього не було, вказував, що у потерпілого ОСОБА_15 в руках був металевий предмет, яким він розмахував перед його обличчям, а тому він, захищаючись вихопив у потерпілого металевий предмет та випадково вдарив потерпілого не в плече як хотів , а в голову від чого ОСОБА_15 впав на землю.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на суперечливість пояснень обвинуваченого ОСОБА_9 ,який вказував, то про перевищення меж необхідної оборони, то про необережність своїх дій.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції допитані свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 підтвердили, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 мала місце суперечка, те, що до ОСОБА_15 викликали швидку допомогу, оскільки йому було заподіяно тілесні ушкодження, однак останній помер.

Під час апеляційного розгляду задоволено клопотання прокурора та досліджено письмові докази.

Відповідно з рапорту від 15.06.2022 року встановлено, що 15.06.2022 о 12.50 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.06.2022 о 12:49 за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено ОСОБА_22 , 45-50 років на голові якого слід від удару. Заявник ОСОБА_23 , тел. НОМЕР_1 ; згідно протоколу огляду від 15.06.2022 з ілюстративними таблицями, місцем проведення огляду є відкрита була ділянка місцевості, розташована навпроти території домоволодіння АДРЕСА_4 , та на п`ять метрів правіше від входу на вказану територію домоволодіння біля АДРЕСА_5 . Так вказана ділянка місцевості має ґрунтове покриття із камінням, побутовим сміттям, трав`яними рослинами. Тут наявний металевий паркан бордового кольору, у якому металева хвіртка - вхід до пункту прийому брухту, яка на момент огляду знаходилась у відчиненому стані. Праворуч від вказаної хвіртки, на відстані одного метра наявний труп особи чоловічої статі ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_5 .; згідно протоколу огляду від 15.06.2022 з ілюстративною таблицею, об`єктом огляду була територія домоволодіння АДРЕСА_6 . Вхід на вказану територію здійснюється за допомогою одностворчатої металевої хвіртки червоного кольору із циліндровим механізмом замка, яка станом на момент проведення слідчої дії знаходилась у відчиненому стані. Увійшовши встановлено, що вказана територія має ґрунтова покриття та заставлена металевим брухтом, а саме: каструлями, колесами, металевими прутами та кутиками, холодильники, тощо. На відстані 1м від входу було виявлено металевий кутик зі слідами корозії довжиною близько 1м. Зі слів свідка ОСОБА_24 , саме вказаним предметом чоловік на ім`я ОСОБА_25 міг спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_15 , оскільки під час їх конфлікту тримав його в руках. Вказаний металевий кутник було поміщено до картонної коробки та належним чином опечатані.

Діяння обвинуваченого ОСОБА_9 при нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_15 характеризувалося його свідомою вольовою поведінкою, оскільки він вирвав металевий кутник, не викинув його, хоча мав можливість , а наніс удар потерпілому в ділянку голови.

Про спрямованість умислу на заподіяння тілесних ушкоджень свідчать дії обвинуваченого , про які повідомив свідок ОСОБА_20 , даючи пояснення про те, що обвинувачений наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_15 металевим кутником.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 16.06.2022, вбачається, що свідок ОСОБА_20 за круглою формою обличчя, лобовими залисинами, формою губ, впізнав на фото №3 особу, яка приїжджала 15.06.2022 близько 12:00 до ОСОБА_26 , щоб придбати метал, яка ймовірно нанесла йому тілесні ушкодження, оскільки погрожувала свідкові , щоб він не розповідав про відомі обставини подій; з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.06.2022, вбачається, що свідок ОСОБА_19 за лобними залисинами, круглою формою обличчя, впізнав на фото №3 особу, яка приїжджала 15.06.2022 близько 12:00, стався конфлікт із ОСОБА_27 , у ході якого він погрожував ОСОБА_28 фізичною розправою чи нанесенням тілесних ушкоджень.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 15.06.2022, за участю свідка ОСОБА_19 дослідженого під час апеляційного розгляду вбачається, що як пояснював свідок ОСОБА_19 обвинувачений ОСОБА_9 погрожував ОСОБА_15 фізичною розправою чи нанесенням тілесних ушкоджень.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 15.06.2022, за участю свідка ОСОБА_20 свідок повідомив, що за адресою: АДРЕСА_5 , близько 12:00 год. приїхав чоловік на ім`я ОСОБА_29 по метал, але свідок пішов до магазину та коли повернувся, то виявив ОСОБА_30 уже під парканом, поруч із яким метушилися працівники, що було близько 12:30 год. Про обставини події дізнався від колег.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 28.06.2022, за участю свідка ОСОБА_20 свідок ОСОБА_20 повідомив, що близько 11:50 год. 15.06.2022 на територію металоприймального пункту, який знаходився за вказаною адресою, з метою обміну металобрухту прибув ОСОБА_29 , якого він знає протягом тривалого часу. Як зазначив свідок, ОСОБА_29 прибув на металоприймальний пункт до ОСОБА_30 , який там здійснював прийом та обмін металобрухтом. Зі слів ОСОБА_20 він одразу після приїзду ОСОБА_9 пішов у магазин, тому що у нього розпочалась обідня перерва. Далі близько 12:30-12:40 15.06.2022, він, повертаючись з обідньої перерви йдучи у напрямку металоприймального пункту та перебуваючи при цьому на відстані близько п`ятдесяти метрів від нього, побачив, що між ОСОБА_31 та ОСОБА_32 виникла словесна суперечка, під час якої вони голосно кричали один на одного. Далі за допомогою статиста свідок показав місце розташування учасників конфлікту. Як зазначив ОСОБА_20 , ОСОБА_15 в ході суперечки підняв із землі один з металевих кутиків і намагався закинути його на територію металоприймального пункту, однак, в ході суперечки ОСОБА_29 вирвав у ОСОБА_30 з рук металевий кутик, та наніс йому один удар навідмаш, зліва на право, у праву ділянку голови. Після нанесеного удару ОСОБА_33 впав на землю і почав хрипіти. Зі слів свідка, одразу, на місце події збіглися всі хто був неподалік та почали надавати першу медичну допомогу потерпілому та було викликано швидку медичну допомогу, яка лише констатувала смерть ОСОБА_30 .

Дослідивши зазначені протоколи, суд приймає до уваги, що свідок ОСОБА_20 чітко вказував про те, що в ході суперечки ОСОБА_9 вирвав у ОСОБА_15 з рук металевий кутник та наніс удар навідмаш зліва направо у праву ділянку голови.

Те, що суд прийняв до уваги лише показання свідка ОСОБА_20 під час слідчого ескперименту від 15.06.2022 року, оскільки поставив під сумнів викладені під час слідчого експерименту від 28.06.2022 року показання, мотивуючи тим, що зі свідком ОСОБА_20 було проведено два слідчі експерименти, та в ході першого безпосередньо в день події він повідомив про відомі йому обставини, однак через більше, як десять днів в ході проведення ще одного слідчого експерименту він зазначив більш детальні обставини події, про які з невідомих причин не розповів одразу, що ставить під сумнів викладені в ньому обставини та дійшов висновку, що надані свідком ОСОБА_20 пояснення в ході слідчого експерименту, який був проведений в день події, що повністю узгоджуються з наданими показання в судовому засіданні, відповідають обставинам, які мали місце 15.06.2022 року не доводять наявності в діях ОСОБА_9 умислу на спричинення смерті ОСОБА_15 суд апеляційної інстанції оцінює критично.

Судом не враховано те, що під час проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_20 15.06.2022, останнім було повідомлено, що ОСОБА_25 ( ОСОБА_9 ), який приїхав по метал пригрозив йому фізичною розправою, якщо останній розповість про відомі йому обставини.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на пояснення свідка ОСОБА_20 , що обвинувачений ОСОБА_9 йому погрожував після вчинення кримінального правопорушення, тому на думку суду апеляційної інстанції відсутні підстави для сумнівів в показаннях свідка ОСОБА_20 під час слідчого експеримету від 28.06.2022 року, які були враховані при проведенні додаткової судово-медичної експертизи № 54-к від 19.07.2022 року.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Метою слідчого експерименту, відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України, є перевірка і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Таким чином, спираючись на зміст кримінальних процесуальних норм, передбачених статтями 23, 84, 95, 99, 103-105, 240 КПК України, колегія суддів зазначає, що показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України.

Така позиція Суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року (провадження № 51-6070 кмо19, справа № 740/3597/17).

За кримінальним процесуальним законом процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта за відсутності протиправного тиску на учасника кримінального провадження, за його волею та вільним волевиявленням, за умов усвідомлення ним права мовчати і не свідчити проти себе, забезпечення права на захист і правову допомогу, справедливості кримінального провадження в цілому. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої (розшукової) дії, як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, проведені зі свідком ОСОБА_20 слідчі експерименти з відеозаписом від 28.06.2022 року, від 15.06.2022 року відповідають вимогам ст. 240 КПК України, останньому було роз`яснено права і обов`язки, передбачені статтями 66, 67 цього Кодексу, та з`ясовано, чи вони йому зрозумілі.

Протокол за результатами проведення цієї слідчої дії підписано всіма особами, які були присутні під час її проведення без жодних зауважень.

Під час апеляційного розгляду досліджено слідчі експерименти від 15.06.2022 року, від 28.06.2022 року.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що показання свідка ОСОБА_20 під час слідчого експерименту від 28.06.2022 року узгоджуються з висновком судово-медичного експерта №54-к від 19.07.2022, зігдно якого на підставі вивчення матеріалів досудового розслідування №0000546 за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, включаючи «Висновок експерта» №423 від 12.07.2022, встановлено, що враховуючи морфо-функціональні особливості, характеристики та розташування тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виключається можливим, що вони були отримані при обставинах на які вказує свідок ОСОБА_34 під час допиту та проведення слідчого експерименту.

Наслідки у вигляді шкоди для здоров`я потерпілого відображені у висновку судово медичної експертизи №423 від 12.07.2022 року, згідно якого ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (саден на бічній поверхні шиї та обличчі, перелому нижньої щелепи справа, припухлості м`яких тканин обличчя, крововиливів в м`яких покровах голови, субарахноїдальних крововиливів мозку та ділянки забою мозкової речовини), що утворилась від дії тупого твердого предмету(ів) з переважно плоскою поверхнею, та належить до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню за ознакою загрозливих для життя явищ та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_15 настала від закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку.

Також судом апеляційної інстанції досліджено протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.06.2022, відповідно до якого свідок ОСОБА_21 за формою очей і рота, лобними залисинами, круглим обличчям, впізнав на фото №3 особу, яка між якою та ОСОБА_27 , 15.06.2022 близько 12:00 год. виник конфлікт;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 15.06.2022, відповідно до якого 15.06.2022 о 19.40 год. було затримано особу, підозрювану у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці подій вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин та вилучено кофту марки «Adidas» ;

- висновок експерта №200 від 06.07.2022, відповідно до якого: «Кров від трупа гр-на ОСОБА_15 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО» «Кров підозрюваного гр-на ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО» В плямах на марлевих тампонах зі змивами РБК, вилученої при огляді місця події, встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А та В. Якщо кров в досліджуваних плямах походить від однієї людини, то група крові її АВ і походження її від потерпілого ОСОБА_15 не виключається. Якщо ж кров в досліджуваних плямах походить від двох або декількох осіб, тобто являється змішаною, то ними можуть бути люди з групами крові А з ізогемаглютинином анти-В, В з ізогемаглютинином анти-А та АВ, що не виключає домішок крові як від потерпілого ОСОБА_15 , так і від підозрюваного ОСОБА_9

- висновок експерта №197 від 04.07.2022, відповідно до якого: «Кров від трупа гр-на ОСОБА_15 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО». «Кров підозрюваного гр-на ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютинином А за ізосерологічною системою АВО». В плямах на чоловічій сорочці, чоловічих джинсових штанах, вилучених з трупа ОСОБА_15 , встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А та В, що не виключає походження цих плям від потерпілого ОСОБА_15 ;

- висновок експерта №196 від 30.06.2022, відповідно до якого кров підозрюваного гр-на ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО;

- висновок експерта №199 від 05.07.2022, відповідно до якого: «Кров від трупа гр-на ОСОБА_15 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО». «Кров підозрюваного гр-на ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО». В плямах на робочих рукавицях, вилучених під час проведення ОМП, встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А та В. Якщо кров в досліджуваних плямах походить від однієї людини, то група крові її АВ і походження її від потерпілого ОСОБА_15 не виключається. Якщо ж кров в досліджуваних плямах походить від двох або декількох осіб, тобто являється змішаною, то ними можуть бути люди з групами крові А з ізогемаглютинином анти-В, В з ізогемаглютинином анти-А та АВ, що не виключає домішок крові як від потерпілого ОСОБА_15 , так і від підозрюваного ОСОБА_9 ;

- висновок експерта №423 від 12.07.2022, відповідно до якого на підставі даних отриманих при секції трупа ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також приймаючи до уваги результати судово-токсикологічної експертизи, встановлено: при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 виявлено закриту черепно-мозкову травму (садна на бічній поверхні шиї та обличчі, перелом нижньої щелепи справа, припухлість м`яких тканин обличчя, крововиливи на слизовій оболонці губи, крововиливи в м`яких покровах голови, субарахноїдальні крововиливи мозку, та ділянки забою мозкової речовини), що утворилась від дії тупого твердого предмету(тів) з переважно плоскою поверхнею, та належить до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню за ознакою розвитку загрозливих для життя явищ, та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_15 настала від закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку. Враховуючи морфологічні особливості тілесних ушкоджень механічного характеру, та місце розташування їх можна стверджувати про неможливість утворення їх в результаті падіння на площині з висоти власного зросту. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_15 етилового та інших спиртів не виявлено, що свідчить про тверезий його стан на момент настання смерті.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу,що у ОСОБА_9 будь-які тілесні ушкодження відсутні, що спростовує його твердження,що він захищався.

Як встановлено з матеріалів провадження до потерпілого ОСОБА_15 було викликано швидку медичну допомогу, однак смертельний наслідок, який перебуває у причинному зв`язку з умисним тяжким тілесним ушкодженням, не був усунутий втручанням лікарів.

Встановлені обставини, які доводяться сукупністю доказів, що узгоджуються між собою вказують на причинний зв`язок між діями обвинуваченого ОСОБА_9 та наслідком у вигляді тяжкого тілесного ушкодження, що в момент заподіяння спричинило загрозливі для життя явища та закінчилося смертю.

Після заволодіння кутником обвинувачений мав реальну можливість припинити суперечку, залишити місце конфлікту.

Про відсутність умислу на вбивство вказує те, шо обвинувачений ОСОБА_9 наніс металевим кутником лише один удар в голову та припинив свої дії, намагався надати першу медичну допомогу та попросив викликати швидку.

Апеляційний суд вважає, що сукупність доказів у даному провадженні свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_9 спричинив тілесні ушкодження без мети вбивства, тяжкість наслідків у нього не була конкретизована при нанесенні удару металевим кутником в область голови, тобто він діяв з непрямим і невиначеним умислом.

Фактичні обставини кримінального провадження вказують на наявність необережної вини щодо факту смерті потерпілого ОСОБА_15 , а дії вказують на умисел заподіяння тілесних ушкоджень .

За таких обставин судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, застосовано закон, який не підлягає застосуванню, що є підставою для скасування вироку суду та ухвалення нового вироку.

Суд апеляційної інстанції враховує спосіб, знаряддя кримінального правопорушення, а саме, що удар було нанесено металевим кутником один раз у голову, після чого обвинувачений припинив свої дії , попередню поведінку обвинуваченого, потерпілого, які були знайомі близько шести місяців, оскільки займалися обидвоє обміном металу, ставлення до настання смерті обвинуваченого.

З урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_9 , висновків судово-медичних експертиз, у яких детально описано отримані тілесні ушкодження, ступінь їх тяжкості, механізм, локалізацію, безпосередня причина смерті, а також сукупності зібраних та перевірених доказів, суд апеляційної інстанції вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, тому кваліфікація має бути здійснена з огляду на ті наслідки , які фактично були заподіяно.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 діяв з умислом на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіння, міг і повинен був передбачати можливість настання похідних наслідків у виді смерті, між його діями і наслідками встановлений причинний зв`язок, тому його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 121 КК України.

Згідно ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті)Особливої частиницього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбаченихчастиною другою статті 53 цього Кодексу;відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд апеляційної інстанції у відповідності з положеннями ст. 50, ст. 65 КК України, керуючись роз"ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує тяжкість кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином,

особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_35 , 2006 року народження та ОСОБА_36 , 2009 року народження, обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки, думку потерпілої, обставину, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, які відповідно ст. 67 КК України обтяжують покарання,та вважає, що доцільно призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі.

На думку суду апеляційної інстанції , покарання у виді позбавлення волі буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 , а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,409, 413, 420, 615 КПК України, суд апеляційної інстанції

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора, представника потерпілої задоволити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2024 року щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст. 119 КК України скасувати.

Ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Призначити ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України покарання у виді семи років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_9 на виконання вироку суду.

В решті вирок залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно доч. 4 ст. 532 КПК Українисудове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4