Справа № 639/337/25
Провадження № 1-в/639/44/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироків суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про приведення вироку Харківського районного суду Харківської області від 12.04.2023 та вироку Харківського апеляційного суду від 26.06.2024 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав вимоги клопотання та просив вказане клопотання задовольнити.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, враховуючи те, що за вироком Харківського районного суду Харківської області від 12.04.2023, з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 26.06.2024, ОСОБА_4 засуджений за вчинення п`яти епізодів злочинів за ч. 4 ст. 185 КК України, за трьома з яких вартість викраденого майна перевищує два неоподатковувані мінімуми доходів громадян, а тому відсутні підстави для звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного за вироком суду.

Вислухавши думку засудженого та прокурора, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

З матеріалів особової справи ОСОБА_4 вбачається, що у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» стосовно останнього виконується вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.07.2024, що надає Жовтневому районному суду м. Харкова право розглянути подане засудженим клопотання.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Харківського районного суду Харківської області від 12.04.2023 ОСОБА_4 засуджений за 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом зарахування покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 04.11.2022, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Вироком Харківського апеляційного суду від 26.06.2024 вирок Харківського районного суду Харківської області від 12.04.2023 в частині призначення покарання скасовано, ОСОБА_4 вважається засудженим за 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 04.11.2022 виконується самостійно.

Так, вирок Харківського районного суду Харківської області від 12.04.2023 та вироком Харківського апеляційного суду від 26.06.2024 ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених 4 ст. 185 КК України, а саме:

- 24.07.2022 крадіжки майна вартістю 500 грн. (перший епізод);

- 28.07.2022 крадіжки майна вартістю 2 500 грн. (другий епізод);

- у жовтні 2022 року крадіжки майна вартістю 4 600 грн. (третій епізод);

- 02.10.2022 крадіжки майна вартістю 2 400 грн. (четвертий епізод);

- у середині жовтня 2022 року крадіжки майна вартістю 2 500 грн. (п`ятий епізод).

Крім цього, вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.07.2024 ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 04.11.2022 та за вироком Харківського районного суду Харківської області від 12.04.2023, з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 26.06.2024, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.07.2024 набрав законної сили 22 серпня 2024 року.

При вирішенні цього клопотання суд враховує, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1 240,5 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караними є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2022 році, якщо вартість майна предмету кримінального правопорушення становить більше 2 481 грн. (1 240,5 ? 2 = 2 481 грн.).

Судом встановлено, що вироком Харківського районного суду Харківської області від 12.04.2023 та вироком Харківського апеляційного суду від 26.06.2024 ОСОБА_4 був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України, де вартість викраденого майна по першому епізоду від 28.07.2022 становить 2 500 грн., по третьому епізоду (вчинене в жовтні 2022 року) - 4 600 грн., по п`ятому епізоду (в середині жовтня 2022 року) - 2 500 грн., тобто вартість викраденого майна перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2022 рік 2 481 грн., тому вказані діяння залишаються кримінальними правопорушеннями злочинами.

Крім цього, за вироком Харківського апеляційного суду від 26.06.2024 ОСОБА_4 було призначено одне покарання за ч. 4 ст. 185 КК України (за всіма п`ятьма епізодами злочинів), а не за окремим епізодом. Таку повторність у кримінальному праві називають «повторність тотожних злочинів», оскільки йдеться про вчинення повторно (що означає вчинення вдруге, втретє і більше разів) такого ж самого, ідентичного за своєю кваліфікацією злочину. При такій повторності суд призначає єдине покарання за однією частиною статті, за якою кваліфіковані всі епізоди крадіжки, а не окремо за кожен епізод злочину.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування положень Закону №3886-IX від 18.07.2024 до покарання, призначеного ОСОБА_4 за вироком Харківського апеляційного суду від 26.06.2024.

Отже, клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироків суду у відповідність до вимог Закону України №3886-IX від 18.07.2024 є незаконним та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 від 15.01.2025 про приведення вироку Харківського районного суду Харківської області від 12.04.2023 та вироку Харківського апеляційного суду від 26.06.2024 у відповідність до вимог Закону України №3886-IX від 18.07.2024 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 20 лютого 2025 року.

Суддя ОСОБА_1