1-кп/205/362/25
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001119 від 14 серпня 2024 року стосовно

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянки України, заміжньої, має середню-спеціальну освіту, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 та доньку ОСОБА_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2024 (єдиний унікальний номер 205/12681/23) визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за висловлювання нецензурною лайкою у бік своєї баби ОСОБА_7 , порушення вимог термінового заборонного припису відносно своєї бабці ОСОБА_7 .

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2024 (єдиний унікальний номер 205/1547/24) визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства відносно своєї баби - ОСОБА_7 , а саме висловлювання нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2024 (єдиний унікальний номер 205/2902/24) визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї баби - ОСОБА_7 , а саме висловлювання нецензурною лайкою на її адресу.

Надалі 12.08.2024 відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №013786 за вчинення домашнього насильства відносно своєї баби ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке виразилось у висловлюванні нецензурною лайкою на її адресу. Так, 12.08.2024 було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_1 , з забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, строком на 5 діб, в період з 15 години 00 хвилин 12.08.2024 до 15 годин 00 хвилин 17.08.2024.

Незважаючи, на те, що ОСОБА_3 неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, остання належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та знову вчинила домашнє насильство відносно своєї баби ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, 13.08.2024, у невстановлений час, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого мешкання, де вона проживає, зокрема, разом зі своєю бабою ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , ігноруючи вимоги термінового заборонного припису, на ґрунті особистих неприязних відносин, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства щодо своєї баби, з якою перебуває у сімейних відносинах, вчинила психологічне насильство щодо своєї баби ОСОБА_7 , а саме словесно ображала її в грубій формі, з використанням нецензурної лексики, що принизило честь і гідність потерпілої, кричала на останню, штовхала її в область спини двома руками, била кулаком в область голови та спини, в результаті чого потерпіла ОСОБА_7 зазнала психологічних та фізичних страждань, які зумовили порушення звичного стереотипу її життєдіяльності, завдали утиску фундаментальним особистим цінностям та потребам в особистому благополуччі, в продуктивній життєдіяльності. Дана ситуація викликала психічний дискомфорт, зумовивши тривалі та інтенсивні психологічні страждання, які існують до даного часу та призвели до погіршення якості її життя, а саме викликали в неї побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну напруженість, втому та негативні переживання.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК за ознаками умисного систематичного вчинення фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала у повному обсязі, щиро розкаялась у скоєному та суду пояснила, що дійсно вона, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаному місці та у вказаний час здійснювала домашнє насильство стосовно своєї бабусі, про вчинене щире шкодує.

Потерпіла ОСОБА_7 до зали суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому зазначила, що будь-яких претензій матеріального та/або морального характеру до обвинуваченої не має, просила призначити покарання на розсуд суду.

Положеннями ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі зазначеної норми процесуального закону, повинен роз`яснити суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій (Постанова ККС ВС від 03.08.2023 у справі №281/181/21).

Оскільки обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі визнала свою провину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених у даному вироку, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачена не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та вважає за необхідне обмежить дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 .

Так, суд, допитавши обвинувачену, яка визнав себе винною та добровільно повідомила суд про обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у повному обсязі, а її дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 126-1 КК, як умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК належить до категорії нетяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченої, зокрема, що ОСОБА_3 раніше не судима, визнала свою провину у повному обсязі, щиро розкаялась у скоєному, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки та двох дітей на утриманні.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК, суд визнає вчинення кримінального правопорушення стосовно особи похилого віку.

Відповідно до ст. 50 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 наголошено, що „окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину (абзац п`ятий підпункту 4.1); „правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям (абзац четвертий підпункту 4.2).

Таким чином, суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер та обставини його вчинення, рівень його суспільної небезпеки, вказані вище дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання повне визнання вини та щире каяття, суд доходить висновку, доходить висновку, що покарання у виді пробаційного нагляду виконає мету призначеного покарання та буде достатнім для виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім того, враховуючи фактичні обставини даного кримінального провадження, суд вважає за доцільне також застосувати до обвинуваченої ОСОБА_3 обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК з метою запобігання подальших випадків домашнього насильства стосовно потерпілої.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК та направити її для проходження програми для кривдників строком на два місяці.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Копії вироку вручити обвинуваченій ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1