ЄУН справи: 336/8565/24
Номер провадження: 1-кп/336/668/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) №0001165, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, інваліда 2 групи, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 маючи умисел на придбання особливо небезпечної наркотичної речовини канабіс при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, придбав особливо небезпечну наркотичну речовину канабіс та зберігав без мети збуту, з метою власного вживання до 12.08.2024.

12.08.2024 о 19 годині 57 хвилин співробітниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою АДРЕСА_2 , у присутності понятих та ОСОБА_4 , з приміщення гаражу у металевій шафі було виявлено: паперовий конверт та два паперових згортка із речовиною рослинного доходження, яка згідно з висновком судового експерта, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого складає 22,162 г , 1,954 г 0,195 г (в перерахунку на висушену речовину).

Крім того, ОСОБА_4 маючи умисел на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, приблизно у 2004 році придбав предмет схожий на пістолет та 30 предметів схожі на патрони, які він зберігав за місцем свого мешкання, а саме в будинку АДРЕСА_2 до 12 серпня 2024 року.

12.08.2024 року приблизно о 20 годині 00 хвилин співробітниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_2 у присутності понятих та ОСОБА_4 , в кімнаті на полиці виявлено предмет ззовні схожий пістолет, який згідно з висновком судового експерта, є гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю калібру 6,4 мм, та 30 предметів, схожих на патрони з маркуванням «S&B 9mm P.A. Blanc», які згідно з висновком судового експерта, є боєприпасами, які ОСОБА_4 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані ч. 1 ст. 309 та ч.1 ст. 263 КК України, незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту; незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Частини статті Кримінального кодексу України, які передбачають кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Частина 1 ст. 263 КК України.

Носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу -

караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Частина 1 ст. 309 КК України

Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту

1. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту -

караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.309, ч.1 ст. 263 КК України, та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, а саме: вказав місце, час і спосіб, мотиви вчинення кримінального правопорушення; вказав які бойові приписи та наркотичні речовини зберігав вдома. Так, у судовому засіданні, ОСОБА_4 показав, що має хронічні захворювання у зв`язку з чим іноді вживав канабіс в якості знеболювального, вказану речовину знайшов та зберігав вдома в гаражі за адресою: АДРЕСА_2 . Також показав, що десять років тому знайшов пістолет з патронами в кількості 30 штук та зберігав вдома, жодного разу пістолетом не користувався, вважав, що він не є вогнепальною зброєю. Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. Заперечень не заявлено.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, постановою про визнання речових доказів, довідкою про витрати на проведення експертизи та ін.., експертними висновками.

Вина обвинуваченого повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій, то суд виходить з такого.

Незважаючи на не оспорювання обвинуваченим своєї винуватості, обов`язок відносно правильної кримінально-правової кваліфікації його дій покладається на суд.

Перевіривши правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу та незаконне зберігання наркотичних речовин без мети збуту.

Мотиви призначення покарання.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

У судових дебатах прокурор просив призначити покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, у відповідності до вимог ст. 70 КК України остаточне призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України.

ОСОБА_4 у судових дебатах просив, суворо не карати, та призначити покарання не пов`язане з позбавлення волі.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії проступку та тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (щиро розкаявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.

З урахуванням вищевикладених обставин, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, та відсутні обставини, що обтяжують покарання, враховуючи що обвинувачений є інвалідом другої групи, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, у відповідності до вимог ст. 70 КК України остаточне призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України.

Разом з цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів у провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_4

-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати у розмірі 7572,80 грн., пов`язані із залученням експерта, стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази: речовина рослинного походження, предмет схожий на пістолет та набої у кількості 30 штук, які зберігаються в камері схову ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області- знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1