Провадження № 11-сс/4823/36/25
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

16 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Вишневе, Ріпкинського району, Чернігівської області, громадянину України, військовослужбовцю НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, до 26 лютого 2025 року.

Задовольняючи подання, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, а тому, з урахування доведеності ризиків, передбачених п. п. 1,3, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, саме винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатен запобігти встановленим ризикам.

При цьому слідчий суддя зазначив, що враховуючи інкримінований підозрюваному злочин, який вчинений в період воєнного стану, доведеності ризиків, а також керуючись ч.4 ст.183 КПК України, відсутні підстави для визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати як незаконну, необґрунтовану, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апелянт стверджує, що матеріали додані до клопотання про застосування запобіжного заходу, не містять доказів обґрунтованості підозри з огляду на те, жоден доказ не містить відомостей про ознайомлення ОСОБА_8 з наказом про призначення курсантом військової частини НОМЕР_1 , або повідомлення про те, що він є призваним у порядку мобілізації на військову службу та зарахований до військової частини НОМЕР_1 .

Також захисник заперечує наявність ризиків, на які у клопотанні посилається слідчий, та з якими погодився слідчий суддя. Такі доводи захисника аргументовані наявністю у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, відсутністю притягнень до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Сама суворість можливого покарання не може бути єдиною підставою, якою обґрунтовуються ризики. Використання статусу військовослужбовця для впливу на свідків саме по собі потребує пояснень, як додатковий засіб впливу на інших осіб, з урахуванням того, що підозрюваний взагалі не вважав себе військовослужбовцем, служби не проходив та не має жодного документу, що підтверджує його статус як військовослужбовця. Щодо можливості продовження вчинення кримінального правопорушення, то, на думку автора скарги, наявність або відсутність запобіжного заходу на це безпосередньо не впливають, а отримати документи для можливого проходження військової служби в подальшому, не перебуваючи під вартою значно простіше.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав необґрунтованості підозри та недоведеності ризиків, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та його вчинення військовослужбовцем в період воєнного стану, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001486 від 29.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 235 від 12.08.2024 солдата ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта 1 навчального взводу 4 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_8 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У свою чергу, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_8 13.08.2024 близько 16 год. 30 хв. на порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

28 грудня 2024 ОСОБА_8 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який відноситься до кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби, який вчинений в період воєнного стану.

Як установлено слідчим суддею, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, про що детально вказано у судовому рішенні. Наведені слідчим суддею докази є фактичними даними, отриманими органом досудового розслідування шляхом проведення слідчих дій, які на даному етапі досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості пред`явленої підозри.

Колегія суддів вважає, що всупереч твердженням захисника, прокурором було доведено існування ризиків, які й стали підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу.

Сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний має: можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з ухиленням від несення обов`язків військової служби. Таким чином, його поведінка свідчить про схильність до невиконання обов`язків, покладених на нього законом, що, в подальшому, може призвести до невиконання ним обов`язків підозрюваного, в тому числі й щодо прибуття до органу досудового розслідування та суду. Можливість впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, шляхом створення штучних доказів обумовлено особливістю самого злочину, що не містить вичерпного переліку доказової бази, вплив на яку може мати негативні наслідки для встановлення об`єктивної істини у справі. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обґрунтовується тривалістю самого злочину.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Незважаючи на те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, соціальні зв`язки, на чому акцентує увагу апелянт, колегія суддів вважає, що ризики є реальними і в даному випадку саме застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є цілком виправданим.

Крім цього, апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України, а тому положеннями ч. 8 ст. 176 КПК України визначено лише застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 грудня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11