Справа № 242/1517/23
Провадження № 1-кп/0203/516/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ;

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши під час судового розгляду в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003590 від 31 серпня 2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Гірник, Донецької області, громадянки України, заміжньої, фізичної особи-підприємця, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, обвинуваченої за ч. 2 ст. 114-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 на 60 днів, без визначення застави.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та не зменшились.

Так, обвинувачена може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлює, що у разі визнання її винуватою їй може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Також, має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та ??незаконно впливати на експерта у цьому ж кримінальному провадженні. Разом з цим, перебуваючи на свободі може ??перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо продовження строків запобіжного заходу відносно його підзахисної, зазначивши про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, жодним чином не обґрунтовані. Враховуючи зазначене, захисник просив суд змінити запобіжний захід ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника.

Заслухавши клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченій строку тримання під вартою, думку обвинуваченої та захисника, суд приходить до наступного висновку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2023 року відносно ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, дію якого було неодноразово продовжено, зокрема ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2024 року до 20 лютого 2025 року, включно.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує дані, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима, має місце реєстрації в Донецькій області, м. Гірник, де і проживала до затримання, заміжня, фізична особа-підприємець.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує їй у разі доведеності вини, може переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги характер інкримінованих правопорушень, ризик, що передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає обґрунтованим, оскільки обвинувачена спілкувалася за допомогою месенджеру «Telegram», а тому, перебуваючи на волі, обвинувачена може знищити все листування аби уникнути від кримінальної відповідальності за скоєне.

Ризик, що передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає обґрунтованим, оскільки застосування інших альтернативних запобіжних заходів, може призвести до того, що обвинувачена, може вчинити спроби залякування, погроз, та іншим чином може впливати на експерта та недопитаних свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів на свою користь, аби уникнути від кримінальної відповідальності за скоєне.

Разом з тим, існують ризики того, що перебуваючи на волі, обвинувачена може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також, вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення чи продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, враховуючи характер дій обвинуваченої, які пов`язані з проведенням військової агресії Російської Федерації проти України, що свідчить про існування ризиків передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також, судом враховується характер кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для суспільства та обороноздатності країни в цілому та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З урахуванням наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, є необґрунтованими, а суд доходить до висновку, що на теперішній час, не зникли ризики, які існували на час обрання обвинуваченій міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно обвинуваченої строку тримання під вартою.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Зважаючи на суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченої, суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення встановлених судом ризиків і застосування саме такого запобіжного заходу буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою щодо ОСОБА_4 на 60 днів, без визначення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2, задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 19 квітня 2025 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1