Справа № 405/6867/24
провадження № 1-кс/405/3416/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника- адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 липня 2024 року № 0000090, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Хабаровського края, Ванінського району, сел. Мангохто, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1

встановив:

Слідча звернулася з даним клопотанням до слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда, відповідно до якого просила продовжити строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000090 від 18.07.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України, з підстав вказаних в клопотанні.

Слідча у судовому засіданні надала пояснення, згідно з якими клопотання підтримала та просила задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого, в задоволенні клопотання просили відмовити.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000090 від 18.07.2024, а нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Кіровоградською обласною прокуратурою.

24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Союз Радянських Соціалістичних Республік (правонаступником якого з 1991 року є Російська Федерація), Українська Радянська Соціалістична Республіка (правонаступницею якої з 1991 року є Україна) та ще 49 держав-засновниць, а згодом до вказаної міжнародної організації прийняті інші держави світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування проти територіальної недоторканості або політичної незалежності будь-якої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1965 «Про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про убезпечення їх незалежності і суверенітету» закріплено, що держави не мають права втручатися прямо чи опосередковано з якої б то не було причини у внутрішні та зовнішні справи іншої держави.

Кожна держава має невід`ємне право обирати свою політичну, економічну, соціальну та культурну систему без втручання в будь-якій формі з боку будь-якої іншої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 «Про неприпустимість інтервенції і втручання у внутрішні справи держав» закріплено, що держави не мають права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні чи зовнішні справи інших держав.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 24.10.1970 «Про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН» закріплено принцип, згідно з яким держави утримуються в своїх міжнародних відносинах від силових погроз або застосування сили, як проти територіальної цілісності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином несумісним з цілями ООН. Така загроза силою або її застосування є порушенням міжнародного права і Статут ООН.

Кожна держава зобов`язана утримуватися від загрози силою або її застосування з метою порушення існуючих міжнародних кордонів іншої держави або у якості засобу вирішення міжнародних суперечок, в тому числі територіальних суперечок, і питань, що стосуються державних кордонів.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканою.

Незалежність України визнано значною кількістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 Російською Федерацією.

31.05.1997 відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі укладено Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 02.03.1999 № 42-ФЗ).

Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного Договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих кордонів між Україною та Російською Федерацією та розбудову відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, незастосування сили або загрози силою, невтручання у внутрішні справи.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканою.

При цьому, ст. 69 Конституції України визначено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Відповідно до ст. 71 Конституції України вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Виборцям гарантується вільне волевиявлення.

Водночас, ст. 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

В порушення вищевказаних умов міжнародних договорів та ігноруючи положення Конституції України, 20 лютого 2014 року вище політичне та військове командування Російської Федерації розпочало агресію та вторгнення до суверенних кордонів України.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 № 1207-VII констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20 лютого 2014 року.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII визначено, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою, 21.02.2022 року Російською Федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22.02.2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24.02.2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24.02.2022 Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому був неодноразово продовжений та безперервно триває до цього часу.

ОСОБА_4 , являючись громадянином України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, маючи достатній рівень життєвого та професійного досвіду, для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками іноземної держави агресора розвідувальних органів рф, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10.09.2024, з ідеологічних та корисливих мотивів, вирішив надати представникам іноземної держави агресора розвідувальних органів Російської Федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 10.09.2024 ОСОБА_4 , в ході особистого листування, отримав на свій номер аккаунту НОМЕР_1 в Інтернет-месенджері «Telegram» повідомлення від абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », та в подальшому представився співробітником фсб рф, з пропозицією повідомляти йому інформацію щодо розміщення будівель правоохоронних органів, місцевого самоврядування та воєнізованих підрозділів на території м. Кропивницький Кіровоградської області, а також щодо розташування поблизу них автомобільного транспорту в обмін на матеріальну допомогу.

В подальшому, починаючи з 16.09.2024 ОСОБА_4 почав надсилати в Інтернет-месенджері «Telegram» абоненту з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », повідомлення із вищезазначеною інформацією.

Зокрема 16.09.2024 о 18 год. 26 хв. ОСОБА_4 , в ході листування, надіслав абоненту з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », в Інтернет-месенджері «Telegram» фотознімки будівлі Кіровоградської обласної державної адміністрації та сусідніх будівель, а також фотознімки площі Героїв Майдану у м. Кропивницький.

В подальшому, 17.09.2024, ОСОБА_4 , в ході особистого листування, отримав на свій номер аккаунту НОМЕР_3 в Інтернет-месенджері «Telegram» повідомлення від абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », завдання надіслати фотознімки приміщення Кропивницького апеляційного суду та автомобілів на парковці навколо зазначеного приміщення.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на надання допомоги іноземній державі в підривній діяльності проти України, виконуючи завдання абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », усвідомлюючи, що останній є представником російських спецслужб, ОСОБА_4 17.09.2024 здійснив фотозйомку та того ж дня о 12 год. 21 хв. надіслав абоненту з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », в Інтернет-месенджері «Telegram» фотознімки будівлі Кропивницького апеляційного суду та Кіровоградської обласної енергопостачальної компанії, а також автомобілів, що перебували на парковці поблизу будівлі суду.

18.09.2024, ОСОБА_4 , в ході особистого листування, отримав на свій номер аккаунту НОМЕР_3 в Інтернет-месенджері «Telegram» повідомлення від абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », завдання надіслати фотознімки приміщення Кіровоградської обласної прокуратури та міської прокуратури, а також автомобілів на парковці навколо зазначених приміщень.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на надання допомоги іноземній державі в підривній діяльності проти України, виконуючи завдання абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », усвідомлюючи, що останній є представником російських спецслужб, ОСОБА_4 18.09.2024 здійснив фотозйомку та того ж дня о 14 год. 42 хв. надіслав абоненту з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », в Інтернет-месенджері «Telegram» фотознімки будівлі Кіровоградської обласної прокуратури та будівлі за адресою: м. Кропивницький, вул. Соборна, 40, і автомобілів, що перебували на парковках поблизу зазначених приміщень.

20.09.2024, ОСОБА_4 , в ході особистого листування, отримав на свій номер аккаунту НОМЕР_3 в Інтернет-месенджері «Telegram» повідомлення від абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », завдання надіслати фотознімки приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на надання допомоги іноземній державі в підривній діяльності проти України, виконуючи завдання абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », усвідомлюючи, що останній є представником російських спецслужб, ОСОБА_4 23.09.2024 здійснив фотозйомку та того ж дня о 11 год. 42 хв. надіслав абоненту з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », в Інтернет-месенджері «Telegram» фотознімки будівлі АДРЕСА_2 , і автомобілів, що перебували на території поблизу вказаної будівлі. Окрім цього, ОСОБА_4 повідомив зазначеному абоненту про наявність у складських приміщеннях за вказаною адресою військової техніки (військових автомобілів, автомобільних заправників тощо).

25.09.2024, ОСОБА_4 , в ході особистого листування, отримав на свій номер аккаунту НОМЕР_3 в Інтернет-месенджері «Telegram» повідомлення від абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », завдання надіслати фотознімки приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на надання допомоги іноземній державі в підривній діяльності проти України, виконуючи завдання абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », усвідомлюючи, що останній є представником російських спецслужб, ОСОБА_4 25.09.2024 здійснив фотозйомку та того ж дня о 12 год. 23 хв. надіслав абоненту з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », в Інтернет-месенджері «Telegram» фотознімки територію навколо будівлі за адресою: м. Кропивницький, вул. Леніна (Театральна), 2, в тому числі і автомобілів, що перебували на території поблизу вказаної будівлі.

27.09.2024, ОСОБА_4 , в ході особистого листування, отримав на свій номер аккаунту НОМЕР_3 в Інтернет-месенджері «Telegram» повідомлення від абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », завдання надіслати фотознімки приміщення за адресою: м. Кропивницький, вул. Миколи Левитського, 73.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на надання допомоги іноземній державі в підривній діяльності проти України, виконуючи завдання абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », усвідомлюючи, що останній є представником російських спецслужб, ОСОБА_4 27.09.2024 здійснив фотозйомку та того ж дня о 14 год. 20 хв. надіслав абоненту з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », в Інтернет-месенджері «Telegram» фотознімки територію навколо будівлі за адресою: АДРЕСА_4 , в тому числі і автомобілів, що перебували на території поблизу вказаної будівлі.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на надання допомоги іноземній державі в підривній діяльності проти України, виконуючи завдання абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », усвідомлюючи, що останній є представником російських спецслужб, ОСОБА_4 09.10.2024 таємно проникнув на територію військової частини НОМЕР_4 , по АДРЕСА_5 , та здійснив фотозйомку військової техніки, яка там знаходилась, після чого був затриманий співробітниками Служби безпеки України.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України: шпигунстві, наданні іноземній державі, представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану.

Викладені вище обставини та вина ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, обґрунтовується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування даного кримінального провадження доказів, у тому числі:

- повідомленням про виявлення кримінального правопорушення;

- протоколом затримання ОСОБА_4 від 09.10.2024;

- розсекреченими протоколами НСРД;

- протоколом огляду речових доказів;

- повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 09.10.2024;

- протоколом допиту ОСОБА_4 ;

-іншими доказами зібраними в ході досудового розслідування та долученими до матеріалів кримінального провадження.

09.10.2024 о 16 год. 21 хв. ОСОБА_4 фактично затримано як підозрюваного в порядку п. 1 ч.1 ст. 208 КПК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

09.10.2024 року о 19 год. 48 хв. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КПК України.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Беручи до уваги викладене, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні виникла необхідність у продовженні застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Закінчити досудове розслідування та провести всі необхідні процесуальні дії в даному кримінальному провадженні до закінчення строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 неможливо, у зв`язку із складністю провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для обрання відповідного запобіжного заходу є обґрунтована підозра у вчиненні злочину та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, про наявність яких свідчить наступне.

Викладене в сукупності свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що у матеріалах кримінального провадження № 0000090 відносно ОСОБА_4 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: шпигунстві, наданні іноземній державі, представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину

1) За вчинення вказаного злочину, що за ступенем тяжкості є особливо тяжким, у разі визнання ОСОБА_4 винуватим в його скоєнні, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Державна зрада у формі шпигунства, надання іноземній державі, представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинена в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, що підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Враховуючи вік та стан здоров`я підозрюваного, зазначені обставини прямо вказують на те, що ОСОБА_4 є ініціативною та енергійною особою, вміє чітко планувати свою діяльність та дотримуватись певних умов, наслідком яких є власна незаконна вигода.

ОСОБА_4 ніде офіційно не працевлаштований, джерела його доходів невідомі.

06.02.2023 Кіровським районним судом м. Кіровограда ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки (вирок набрав законної сили 09.03.2023). Таким чином, на даний час ОСОБА_4 перебуває на іспитовому строці.

Отже, соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання не є настільки міцними для того, щоб ОСОБА_4 на час розслідування та судового розгляду не вчинив спроб переховуватися від слідства та суду.

2) Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 шпигував, надавав іноземній державі, представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України протягом тривалого часу з дотриманням вимог конспірації, з метою приховання протиправної діяльності від правоохоронних органів.

Таким чином, перебуваючи на свободі ОСОБА_4 , маючи можливість вільного пересування та контактів, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення об`єктивних обставин кримінального правопорушення.

3) Крім того, перебуваючи на свободі ОСОБА_4 , маючи можливість вільного пересування та контактів, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні

4) ОСОБА_4 за вчинення державної зради, що за ступенем тяжкості є особливо тяжким, у разі визнання його винуватим в його скоєнні, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. Під час вчинення вказаного злочину ОСОБА_4 підтримував зв`язок з невстановленими представниками країни агресора та надавав їм допомогу в проведенні підривної діяльності проти України. Вказане свідчить про можливість ОСОБА_4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

5) Підозрюваний ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України та 06.02.2023 був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Не зважаючи на це ОСОБА_4 не став на шлях виправлення та на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення. За таких обставин, знаходячись на свободі, він має можливість вчинювати інші подібні кримінальні правопорушення, а так само інші кримінальні правопорушення, так як підозрюваний своїми незаконними діями проявив схильність до скоєння злочинів.

Викладені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що підозрюваний, стосовно якого внесене дане клопотання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; має доступ до зброї та боєприпасів, джерело походження яких поки невідоме; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати провадженню іншим чином; тобто про наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою і підставами застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано в зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Крім того, обирати запобіжні заходи відносно підозрюваного у вигляді застави та домашнього арешту недоцільно, оскільки вони в цілому не зможуть гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

18 жовтня 2024 року ухвалою слідчого судді Ленінського району м. Кіровограда щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 07.12.2024.

В той же час, по кримінальному провадженню проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій та не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування. Разом з тим, у ході досудового розслідування не допитано усіх осіб, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, а тому викладені обставини в достатній мірі дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинить спроби незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

__ листопада 2024 року ухвалою слідчого судді Ленінського району м. Кіровограда строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000090 продовжено до шести місяців, тобто до 09.04.2025.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.

Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_4 , незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Частиною ч.3 ст.199 КПК України визначено, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою мають бути вказані обставини, які свідчать, про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Перевіряючи доводи прокурора та слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, на даний час існують ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як у разі направлення до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, останній з метою уникнення відповідальності може виїхати за межі Кіровоградської області, в тому числі до тимчасового окупованих територій України.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Так, у рішенні ЄСПЛ по справі "Бессієв проти Молдови" суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні слідчого обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним та обґрунтованим ризик переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчою у клопотанні про застосування запобіжного заходу та прокурором у судовому засіданні з розгляду даного клопотання доведено наявність ризику передбаченого п.п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може вчиняти нові кримінальні правопорушення, реальність настання вказаного ризику, підтверджена самими обставинами вчиненого злочину.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства» запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України і його належної поведінки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, слідчий суддя, при вирішенні питання щодо продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховує серйозність висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, характеризуючих дані на підозрюваного та відзначає, що на думку слідчого судді, продовження строку перебування підозрюваного під вартою не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи зазначене, слідчий суддя вбачає підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 197, 199 КПК України,

постановив:

клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 12 год. 20 хв. 05.12.2024 до 12 год. 20 хв. 02.02.2025 р.

Дата закінчення дії ухвали 12 год. 20 хв. 02.02.2025 р.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8