Єдиний унікальний номер №943/363/25
Провадження №1-кп/943/108/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Буськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 від 24.02.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тур`я Буського району Львівської області житель АДРЕСА_1 , українець, гр. України, пенсіонер, одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 КК України,

в с т а н о в и в :

24.02.2025 року, близько 12 годин 45 хвилин інспектором СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 та поліцейським СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 під час виконання покладених на них обов?язків з безперервного та цілодобового патрулювання території обслуговування з метою контролю за дотриманням порядку вимог ПДР України, на території Буської територіальної громади Золочівського району Львівської області, виявлено автомобіль марки «Renault Trafik», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який керував вище вказаним транспортним засобом та рухався по дорозі в с. Бачка, Золочівського району, Львівської області, при цьому не був пристебнутий паском безпеки та на вимогу працівників поліції не зупинився.

Після переслідування та зупинення вищевказаного автомобіля, працівниками поліції, виявлено ОСОБА_4 із наявними ознаками алкогольного сп?яніння, однак останній від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння відповідно до встановленого порядку, відмовився.

В подальшому, ОСОБА_4 в період часу з 13 год. 13 хв. по 13 год. 24 хв. 24.02.2024 року, знаходячись за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Бачка, вул. Бачка 21, поблизу службового автомобіля працівників поліції, усвідомлюючи що його може бути притягнуто до адміністративної вілповідальності, а працівники поліції в службовими особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення та винесення постанов про накладення адміністративних стягнень за результатами розгляду справ про адміністративні правлпорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, діючи з прямим умислом, маючи на меті уникнути адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП України, незважаючи на попередження поліцейського ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, пропонував інспектору СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 4000 грн. та які кинув на переднє сидіння службового автомобіля через привідчинене вікно.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду показав, що дійсно 24.02.2025 року близько 12.45 год. був зупинений працівниками поліції на автодорозі с. Бачка, які виявили у нього підозру у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. З метою не складення відносно нього адмінматеріалів за ст. 130 КУпАП України, запропонував працівникам поліції неправомірну вигоду в сумі 4000 грн., однак коли вони відмовились від цього та попередили, що його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, дані кошти кинув на переднє сидіння службового автомобіля через привідчинене вікно.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз?яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченового.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи надані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, доведених перед судом і кваліфікує його дії за ст. 369 ч. 1 КК України у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, який позитивно характеризується за місцем свого проживання, раніше не судимий, пенсіонер, на обліку у лікаря психіатра та диспансерному обліку не перебуває, обставини справи, які пом`ягшують покарання, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушенні та активне сприяння у його розкриттю, а тому вважає, що обравши покарання у виді штрафу, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з частиною 9 статті 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до положень частини 1 статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 96-2 КК

України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначались (використовувались) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважав за необхідне долю речових доказів у вигляді грошових коштів, а саме: грошових коштів в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень, які зберігаються у Львівській філії АТ КБ «Приватбанк», на підставі статтей 96-1 та 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 381-382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 ч. 1 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що становить одну тисячу неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Заходи забезпечення у виді арешту, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 27 лютого 2025 року скасувати.

На підставі ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, грошові кошти в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень, дві купюри по 1000 гривень та чотири купюри номіналом 500 гривень, відповідно серії ВC № 5367471, серії АБ № 2926628, серії ВТ № 1713884, ВД № 9449915, ЄЗ № 7166549, ВЄ № 6213472, які зберігаються в Західній ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» - в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність держави.

Цифрові носії: CD-R в кількості 4 шт. залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляця до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1