Справа № 740/6679/24
Провадження № 1-кс/740/83/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

31 січня 2025 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду

Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- підозрюваний ОСОБА_4 ,

- захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання слідчого СВ Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Богданівка Ніжинського району Чернігівської області, є громадянином України, неодружений, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000789 від 07 листопада 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

У поданому до суду клопотанні ставиться питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час з 22-00 год. вечора до 06-00 год. ранку доби, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що 07.11.2024 до Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області звернувся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повідомив, що в період часу з березня 2023 року по вересень 2024 року з його банківської картки «Приватбанк» № НОМЕР_1 знято грошові кошти в сумі 493 332,00 грн. Відомості за цим фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000789 від 07.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 08.02.2023 ОСОБА_7 вступив до лав ЗСУ та перед відправленням до місця бойових дій 07.02.2023 залишив свою банківську картку № НОМЕР_1 , що обслуговуються в АТ КБ «Приватбанк», своєму брату ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою її зберігання. У подальшому в ОСОБА_4 разом із сестрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знала про місцеперебування належної ОСОБА_7 банківської картки № НОМЕР_1 , виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне заволодіння грошовими коштами, належними ОСОБА_7 , з метою подальшого розпоряджання ними для власних потреб. Так, у період часу із березня 2023 року по вересень 2024 року з вищезазначеної банківської картки грошові кошти перераховувались на банківську картку № НОМЕР_2 , що обслуговується в АТ КБ «Приватбанк» та належить ОСОБА_4 , а також на банківську картку № НОМЕР_3 , що обслуговується в АТ КБ «Приватбанк» та належить ОСОБА_8 . У загальній сумі з банківської картки ОСОБА_7 було викрадено 493 332,00 грн.

25.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні підтверджується зібраними доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, в якому потерпілий ОСОБА_7 повідомляє про вчинення стосовно нього крадіжки його особистих грошових коштів;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив, що коли пішов добровільно на службу до ЗСУ, то віддав свою банківську картку № НОМЕР_1 , на яку йому приходила заробітна плата, своєму брату ОСОБА_4 , так як сам перебував у зоні бойових дій. У березні 2024 року ОСОБА_7 приїхав додому та спитав за гроші, які мали знаходитись на його картці, на що брат ОСОБА_4 відповів, що ніяких грошей вже немає, та щоб він йшов служити далі. 20 серпня 2024 року він приїхав додому, оскільки отримав поранення та його було направлено на операцію, а тому знову почав запитувати в брата, де гроші, а саме заробітна плата, яка надходила весь цей час на його картку, але брат повідомив, що нічого не надходило. ОСОБА_7 пішов до відділення АТ КБ «Приватбанк», заблокував картку та зробив іншу. Працівник банку повідомив потерпілому, що на його балансі відсутні кошти, а тому ОСОБА_7 попросив роздрукувати виписку про рух коштів, де й побачив, що з його картки здійснювалися перекази на банківськи картки брата ОСОБА_4 та сестри ОСОБА_8 ;

- протоколом додаткового допиту потерпілого із застосуванням відеофіксації, під час якого ОСОБА_7 підтверджує раніше надані покази та детально розповідає про вчинене стосовно нього кримінальне правопорушення, яке вчинили ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ;

- проведенням допиту потерпілого в порядку ст. 225 КК України, під час якого ОСОБА_7 підтверджує раніше надані покази та повідомляє про здійснення на нього тиску з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які запропонували гроші за написання зустрічної заяви про закриття кримінального провадження;

- протоколом огляду інформації, яка отримана з АТ КБ «Приватбанк» під час тимчасового доступу, а саме про рух коштів по банківських картках; № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 , № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 , та № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_8 .. Під час огляду встановлено, що з банківської картки ОСОБА_7 здійснювалися неодноразові перекази грошових коштів на банківські картки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ;

- протоколом обшуку помешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , та квартири ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , під час яких вилучено банківські картки, у тому числі, банківську картку № НОМЕР_3 , на яку здійснювалися перекази грошових коштів, та мобільні телефони, зокрема, марки Redmi Note 13, ІMEI: НОМЕР_4 (із вставленою сім-картою НОМЕР_5 ), який належить ОСОБА_8 , та Tecno spark 8 c, IMEI: НОМЕР_6 (із вставленоб сім-картою НОМЕР_7 ), який належить ОСОБА_4 , з яких відбувався вхід до онлайн-банкінгу «Приват24» по банківській карті потерпілого № НОМЕР_1 . Указані речі вилучено до Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівсській обалсті, визнано речовим доказом та накладено арешт;

- протоколами оглядів вищевказаних вилучених мобільних телефонів, під час яких виявлено в мобільних онлайн-банкінгах «Приват24» квитанції про перекази грошових коштів із банківської картки № НОМЕР_1 на банківські картки № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_8 , та № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 . Зокрема, виявлено 33 перекази на зазначені банківські картки;

- протоколом огляду інформації, яка отримана з ПрАТ «Київстар» під час тимчасового доступу, під час якого встановлено місцеперебування мобільних терміналів НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_4 , та НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_8 , за місцями розташування банківських терміналів АТ КБ «Приватбанк», з яких здійснювилося обготівкування грошових коштів по банківській карті № НОМЕР_1 .

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України, та наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлюючи вид та розмір покарання, може:

- незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, який під час допиту в судовому засіданні повідомив про тиск з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які запропонували грошові кошти за написання ним зустрічної заяви про закриття кримінального провадження;

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, що свідчить про схильність ОСОБА_4 у подальшому переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

-вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 хоч і не притягувався до кримінальної відповідальності, але вчинив 33 епізоди злочинної діяльності, які припинив лише після того, як потерпілий заблокував свою банківську картку. Також його вплив на потерпілого з метою написання зустрічної заяви свідчить про те, що ОСОБА_4 є особою, яка схильна до неправомірних дій, у тому числі, насильницького характеру.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому обставин та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив проти обставин, викладених в клопотанні, а також в повідомленні про підозру. Пояснив, що до банківської картки його брата ОСОБА_9 приєднано його особистий номер телефону, оскільки брат на момент оформлення картки не мав мобільного телефону. Про цю обставину потерпілий ОСОБА_9 був обізнаний, оскільки перебував з ним у відділенні банку. На наступний день йому купили телефон, він користувався коштами, які перебували на банківському рахунку, який пізніше було заблоковано, як виявилося виконавчою службою через наявний борг зі сплати аліментів. Просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування стосовного нього домашнього арешту.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю ІІ групи, має незадовільний стан здоров`я, певні захворювання, у зв`язку з чим потребує лікування. На його думку, підозра необґрунтована та формальна, вручена ОСОБА_4 усупереч вимогам КПК України, а саме у відсутність захисника, хоча про наявність захисника було достеменно відомо органу досудового розслідування. Щодо доводів, викладених у клопотанні, стосовно погроз та впливу на потерпілого, то вони нічим не підтверджені, ініціатором розмови був сам потерпілий, якому повідомлялося про те, що певна частина його грошей залишилася, а інша частина пішла на сплату його боргів, а саме зі сплати аліментів та заборгованості за кредитними договорами.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практика Європейського суду з прав людини, за якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи доводи клопотання, слідчим суддею встановлено, що відомості, які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть у сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання документах. Зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю відомостей, які наведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах.

З огляду на наведені у клопотанні відомості, є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 указаних кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відомості про його особу, зокрема те, що він раніше не судимий, є особою з інвалідністю ІІ групи, не працює, мету застосування запобіжного заходу, бере до уваги те, що в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого.

При цьому слідчий суддя вважає відсутніми підстави для висновків про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше не судимий, а посилання на кількість епізодів вчинення кримінального правопорушення не є достатньою підставою для висновків про його схильність до злочинної діяльності.

Так, згідно зі ст. 62 Конституції України та п. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Однією із загальних засад кримінального провадження, встановленою статтею 17 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Принцип презумпції невинуватості, що визначений у приписах статті 62 Конституції України, визнано на міжнародному рівні, зокрема закріплено в Загальній декларації прав людини 1948 року (пункт 1 статті 11), Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року (пункт 2 статті 14), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) (пункт 2 статті 6).

Згідно з положеннями п. 2 статті 6 Конвенції кожного, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважають невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішенні від 06 грудня 1988 року у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) ЄСПЛ зауважив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб судді, виконуючи свої завдання, відійшли від упередженої думки, що обвинувачений учинив інкримінований йому злочин. Тягар доказування лежить на обвинуваченні, а кожний сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого.

Мотиви клопотання на обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення, зводяться до можливості впливу підозрюваного ОСОБА_4 на потерпілого, однак ці доводи враховані при перевірці ризику впливу на потерпілого, тобто ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту є об`єктивною необхідним та забезпечить на цей час його належну процесуальну поведінку з урахуванням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає задоволенню, такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками станом на час розгляду клопотання, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів належне виконання ним процесуальних обов`язків, а також є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Керуючись ст. 2, 176 178, 181, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати місце свого проживання у період часу з 22-00 год. вечора до 06-00 год. ранку доби, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття під час повітряної тривоги, у межах строків досудового розслідування до 25 березня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений час;

- не відлучатися із с. Богданівка Ніжинського району Чернігівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копії ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення, а для виконання передати Ніжинському РУП ГУ НП в Чернігівській області, який повинен негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_4 , до якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчого та суд.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1