Справа № 482/458/24
Номер провадження 1-кп/482/75/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нова Одеса, Миколаївської області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000325 від 10.10.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нова Одеса, Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, маючої на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

Указами Президента України від 01.05.2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 строком на 90 діб, тобто до 18 серпня 2023 року. Указом Президента України від 17.08.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. ЗО хв. 18.08.2023 строком на 90 діб до 18.11.2023.

На початку жовтня 2023 року (більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось за можливе) ОСОБА_4 , знаходилися за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що де також проживає ОСОБА_6 .

У цей час у ОСОБА_4 , яка маючи доступ до мобільного телефону ОСОБА_6 з фінансовим абонентським номером НОМЕР_1 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів з банківського рахунок банку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , за допомогою системи «Internet Banking Приват24».

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, м. Нова Одеса, вул. Ювілейна, 5, використовуючи свій мобільний телефон (марку телефону не встановлено), з метою входу до аккаунту ОСОБА_6 в системі «Internet Banking Приват24» ввела фінансовий абонентський номер НОМЕР_1 . При цьому в цей же час, маючи доступ до мобільного телефону ОСОБА_6 з фінансовим абонентським номером НОМЕР_1 без відома та згоди останньої, надала з нього підтвердження на запит АТ КБ «ПриватБанк» про авторизацію (процедура отримання дозволу на проведення операції з використанням електронного платіжного засобу) у системі «Internet Banking Приват24», таким чином увійшла до аккаунту ОСОБА_6 в системі «Internet Banking Приват24».

У подальшому, 06.10.2023 близько 21:30 год., ОСОБА_4 перебувала за адресою: АДРЕСА_4 , та в цей час на її мобільний телефон (марку телефону не встановлено), на якому знаходився аккаунт ОСОБА_6 в системі «Internet Banking Приват24», надійшло сповіщення про надходження на банківську карту для виплат НОМЕР_3 по особистому рахунку НОМЕР_2 AT КБ «ПриватБанк» ОСОБА_6 грошових коштів.

Після чого, ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном та свідомо бажаючи їх настання, використовуючи свій мобільний телефон (марку телефону не встановлено), за допомогою відомого їй пароля входу до системи «IntemetBanking Приват24» зайшла в аккаунт ОСОБА_6 системи « ОСОБА_7 ». Після чого за допомогою системи «Internet Banking Приват24» без відома та згоди потерпілої, здійснила операцію щодо переказу грошових коштів у розмірі 1005 грн. 03 коп. з банківської картки для виплат № НОМЕР_3 по особистому рахунку НОМЕР_2 AT КБ «ПриватБанк» ОСОБА_6 на власний картковий банківський рахунок клієнта банку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 по особистому рахунку НОМЕР_5 відкритий на її ім`я. Таким чином ОСОБА_4 таємно викрала з вказаного банківського рахунку грошові кошти в загальній сумі 1005 грн. 03 коп., якими розпорядилась на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.І85 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, 07.10.2023 близько 08:50 год., ОСОБА_4 перебувала в Новоодеському міському парку за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Центральна, в цей час знаючи про те, що на її мобільному телефоні (марку телефону не встановлено), знаходиться аккаунт ОСОБА_6 в системі «Internet Banking Приват24», у якому на банківській карті для виплат НОМЕР_3 по особистому рахунку НОМЕР_2 AT КБ «ПриватБанк» ОСОБА_6 наявні грошові кошти, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, повторно, умисно та протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном та свідомо бажаючи їх настання, використовуючи свій мобільний телефон (марку телефону не встановлено), за допомогою відомого їй пароля входу до системи «Internet Banking Приват24» зайшла в аккаунт ОСОБА_6 системи « ОСОБА_7 ». Після чого за допомогою системи «Internet Banking Приват24» без відома та згоди потерпілої, здійснила операція щодо переказу грошових коштів у розмірі 703 грн. 52 коп. з банківську карту для виплат № НОМЕР_3 по особистому рахунку НОМЕР_2 AT КБ «ПриватБанк» ОСОБА_6 на власний картковий банківський рахунок клієнта банку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 по особистому рахунку НОМЕР_6 відкритий на її ім`я. Таким чином ОСОБА_4 таємно викрала з вказаного банківського рахунку грошові кошти в загальній сумі 703 грн. 52 коп., якими розпорядилась на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор, обвинувачена та її захисник просили закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчинених обвинуваченим діянь.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Судом встановлено, що на час вчинення інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» передбачала настання адміністративної відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати (ч. 1 ст. 51) та повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (ч. 2 ст. 51). При цьому, викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ, статті 169 Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», у 2023 році станом на 1 січня був установлений прожитковий мінімум для працездатної особи в розмірі 2684 грн.

За такого, у 2023 році станом на час вчинення інкримінованих обвинуваченій діянь кримінальна відповідальність наставала за викрадення чужого майна (крадіжки) на суму, яка перевищувала 268,40 грн (2684 х 50% х 0,2).

Однак, станом на даний час ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» діє в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024, та передбачає настання адміністративної відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 51 КУпАП) та дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 51 КУпАП).

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за крадіжку настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Також відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За такого, оскільки Законом України від 18.07.2024 № 3886-IX пом`якшена кримінальна відповідальність через підвищення розміру вартості майна - предмета кримінального правопорушення до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання чинності таким законом.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Крім того, згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 345/3522/18, «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності. Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі. Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК».

Таким чином, внесені Законом України від 18.07.2024 № 3886-IX зміни до ст. 51 КУпАП призвели до декриміналізації діяння щодо викрадення майна, вартість якого станом на час його викрадення шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим дія вказаного Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з пред`явленим ОСОБА_4 обвинуваченням вартість майна, яке було викрадене, станом на дату вчинення інкримінованих діянь становить менше 2684 грн. внаслідок чого вчинені нею діяння на теперішній час не належать до кримінальних правопорушень і тому не передбачають настання кримінальної відповідальності.

Оскільки під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, та обвинувачена згодна на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1частини першої статті 284 цього Кодексу, то вказане є підставою для закриття кримінального провадження на цій підставі.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 284, 370, 374, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000015 від 17.02.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України - закрити на підставі пункту 4-1частини першої статті 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1