Справа № 212/1099/24
У Х В А Л А

09 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000499 від 6 червня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, ІПН: НОМЕР_1 , з середньо-технічною освітою, одруженого, пастора церкви Релігійна Громада «Християнська Церква Істина», директора Громадської Організації «Справжня Надія», не судимого, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , а мешкає по АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України,

за участі прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до зміненого прокурором 29 листопада 2024 року обвинувачення в рамках кримінального провадження № 0000499 не пізніше вересня 2021 року, більш точна дата та час не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді директора Громадської Організації «Справжня Надія», розташованої в АДРЕСА_3 , через відсутність стільникового зв`язку в середині будинку за такою адресою, прийняв рішення вжити заходів з покращення рівня стільникового зв`язку у вказаному приміщенні.

В подальшому не пізніше вересня 2021 року, більш точну дату та час не встановлено, у ОСОБА_3 з метою покращення стільникового сигналу мобільних операторів в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , виник умисел, направлений на несанкціоноване втручання в робочу електронних комунікаційних мереж.

При цьому ОСОБА_3 розумів, що відповідно до Закону України «Про електронні комунікації», «Порядку надання висновків щодо електромагнітної сумісності та дозволів на експлуатацію радіоелектронних засобів і випромінювальних пристроїв», затвердженого рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації 559 від 01.11.2012 р., «Порядку виконання робіт з виявлення та усунення дії джерел радіозавад у смугах радіочастот загального користування», затвердженого рішенням Національної комісії з питань регулювання зв`язку України № 695 від 19.04.2007 року, діяльність операторів мобільного зв`язку є ліцензованою, експлуатація репітерів стільникового зв`язку має здійснюватися виключно на підставі ліцензій та дозволів на експлуатацію радіоелектронних засобів, що така експлуатація репітера стільникового зв`язку може призводити до блокування інформації в електронних комунікаційних мережах операторів мобільного зв`язку, а тому, маючи умисел на несанкціоноване втручання в робочу електронних комунікаційних мережах, з метою покращення стільникового сигналу мобільних операторів в приміщеннях будинку за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав його суспільну небезпечність та наслідки та хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання.

Так, не пізніше вересня 2021 року, більш точну дату та час не встановлено, ОСОБА_3 , маючи умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу електронних комунікаційних мереж, здійснив встановлення ретранслятору сигналів стільникового зв`язку, шляхом встановлення основного блоку в комунікаційній кімнаті третього поверху, внутрішньої антени в приміщенні першого поверху будівлі і зовнішньої антени на металевій трубі на даху будинку, та їх з`єднання кабелями, після чого ОСОБА_3 включив ретранслятор сигналів стільникового зв`язку та той почав здійснювати широко смугове випромінювання в групах діапазонів частот: Band 1 (2100 МГц), Band 3 (1800Мгц), Band 8 (900 МГц) та таким чином несанкціоновано втрутився у роботу електронних комунікаційних мереж оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», які працюють в діапазоні частот 1952,4-1962,4 МГц, та відносяться до діапазонів частот Band 1 (2100МГц), що є широкосмуговою радіозавадою.

Таким чином ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 361 ч. 1 КК України, оскільки здійснив несанкціоноване втручання в роботу електронних комунікаційних мереж.

Натомість, від адвоката ОСОБА_7 , надійшло клопотання з проханням кримінальне провадження № 0000499 від 06.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 361 КК закрити у зв`язку із закінченням строків давності та звільнити останнього від кримінальної відповідальності, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не згоден із висунутим йому обвинуваченням. Однак санкцією ч. 1 ст. 361 КК України передбачено максимальне покарання у виді трьох років обмеженням волі, внаслідок чого на підставі ст. 12 КК України є кримінальним проступком. Виходячи з висунутого ОСОБА_3 обвинувачення він звинувачується у вчиненні кримінального проступку, вчиненому не пізніше вересня 2021 року, що свідчить про сплив понад 3-х років до часу фактичного звернення сторони захисту із даним клопотанням до суду. Таким чином за ст. 49 КК України він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення інкримінованого йому кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, вже минуло три роки. При цьому невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження щодо такого звільнення, якщо є згода особи на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках. Таким чином оскільки обвинувачений раніше не судимий, є старшим пастором Релігійної Громади «Християнська Церква «Істина», директором Громадської Організації «Справжня Надія», який характеризується виключно позитивно, то просив суд задовольнити подане ним клопогтання.

Клопотання про закриття кримінального провадження зі звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в судовому засіданні було підтримано обвинуваченим та його захисниками, не зважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї провини за ч. 1 ст. 361 КК України.

Суд, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти закриття провадження по кримінальній справі зі звільненням від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , вважає, що клопотання захисника ОСОБА_7 підлягає задоволенню шляхом звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 КК України із закриттям кримінального провадження, виходячи з наступних підстав.

За ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

На підставі ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року № 12 особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

При цьому в даному випадку таке звільнення є обов`язковим, виходячи зі змісту п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності».

Натомість, суд вказує, що згідно зі змістом п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Суд також вказує, що закриття кримінального провадження зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України відбувається з не реабілітуючих підстав.

Отже, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку підтверджується показами допитаних в суді свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також матеріалами кримінального провадження у сукупності, зокрема, висновками № СЕ-19-23/46723-ТК від 24.08.2023 року та № СЕ-19-24/1682-ТК від 08.01.2024 року

Натомість, суд встановив, що згідно із ч. 2 ст. 12 КК України інкриміноване ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 361 КК України кримінальне правопорушення віднесене до категорії кримінальних проступків, оскільки за його вчинення передбачене основне покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Суд також встановив, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є старшим пастором Релігійної Громади «Християнська Церква «Істина», директором Громадської Організації «Справжня Надія» та характеризується виключно позитивно.

Також встановлено, що обвинувачений не ухилявся від слідства та суду, а також не вчинив нового кримінального правопорушення.

При цьому з дня вчинення ним інкримінованого йому кримінального проступку минуло більш ніж три роки.

Таким чином суд вважає, що існують усі підстави для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 361 ч. 1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України, що є наслідком закриття кримінального провадження № 0000499 від 6 червня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України.

Витрати на залучення експертів у зв`язку із проведенням експертиз у загальному розміру 11794,24 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_3 в дохід держави.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 286, 288, 372 КПК, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності - звільнити від кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000499 від 6 червня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, - закрити.

Речові докази: репітер чорного кольору KW25A-GDW 01, зовнішня антена SZZJ-OPA01-7D1 та внутрішня антена TQI-XD0727-3, належні обвинуваченому, як власнику, - повернути ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 11794,24 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1