Справа № 946/180/25
Провадження № 1-кс/946/122/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

02.12.2024 Ізмаїльським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 125 КК України до 2 років пробаційного нагляду,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 05.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 05.01.2025 приблизно о 04:00 годині, на подвір`ї бару «Вікторія», розташованого по вулиці Вільна, 32А в селищі Катлабуг Суворівської ОТГ Ізмаїльського району Одеської області, у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклого конфлікту виникла сварка з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час даної сварки ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс йому два удари лезом ножа в область черевної порожнини, в результаті чого ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної стінки з пошкодженням внутрішніх органів, геморагічного шоку ІІІ ступеня, посттравматичної анемії, які викликали небезпечні для життя явища та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 .

07.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення заочно, у зв`язку із тим, що його місце перебування не встановлене. Письмове повідомлення про підозру вручене 07.01.2024 14:00 батьку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який повідомив, що йому не відомо, де наразі знаходить його син ОСОБА_5 .

Як посилається слідчий у своєму клопотанні, відповідно до п.п.1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити, застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Слідчий зазначив, що підозрюваний знав, що знаходиться у розшуку та умисно переховувався. Раніше вже був засуджений. Знайомий зі свідками і може впливати. Втік з місця вчинення правопорушення. Підозрюваний свідомо вітрів ніж від крові, тобто намагався знищити докази. Підозрюваний характеризується негативно.

Підозрюваний в судовому засіданні себе винним визнав частково. Зазначив, що наносив один удар лише, він захищався.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що умислу наносити тяжкі тілесні ушкодження не було. Це був самозахист. Це вбачається з показів свідків. Потерпілий перший дістав ніж і почав погрожувати підозрюваному. Цей ніж був потерпілого. Підозрюваний переховувався, бо боявся помсти з боку потерпілого. Обставини мали місце 05.01.2025, тобто підозрюваний мав би можливість вплинути на свідків, однак не вживав цих заходів. Має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з батьком та матір`ю.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Слідчим відділенням Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000019 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

07.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення заочно.

10.01.2025 року органом досудового розслідування до суду подано клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

10.01.2025 року органом досудового розслідування до суду подано клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 січня 2025 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Постановою старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 13.01.2025 року ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Постановою старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 23.01.2025 року зупинено досудове розслідування №0000019.

09.04.2025 року в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 затримано.

09.04.2025 року постановою старшого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області відновлено досудове розслідування.

10.04.2025 ОСОБА_5 вручено під підпис підозру.

10.04.2025 року постановою заступника керівника Ізмаїльської окружної прокуратури здійснено заміну групи прокурорів. Які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні №0000019.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 , речовими доказами у кримінальному провадженні та іншими доказами в сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі.

Сукупність отриманих доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни показань.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Встановлено, що існують ризики, передбаченні до п.п.1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування, з метою уникнути відповідальності та покарання за вчинений злочин з урахуванням того, що з місця вчинення злочину він втік, викинув знаряддя вчинення даного кримінального правопорушення, а також після вчинення даного кримінального правопорушення переховувався від органів досудового розслідування.

Також, існує ризик того, що ОСОБА_5 може спробувати впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, може вплинути на них, зокрема шляхом прохань, домовленостей, умовлянь або погроз змушувати змінити показання з метою уникнення відповідальності за вказаний особливо тяжкий злочин, з урахуванням того, що очевидці даної події являються мешканцями одного населеного пункту та знайомі між собою. Зміна показів свідками та потерпілим негативно вплинуть на хід досудового розслідування в цілому. Вказаний ризик доведений з урахуванням того, що підозрюваний знайомий з багатьма свідками, вони являється мешканцями одного населеного пункту.

Також може вчинити нові кримінальні правопорушення, зокрема і з метою приховування обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, з урахуванням наявності судимості за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено випадок доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд враховує, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Застава передбачається в якості альтернативного запобіжного заходу. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає відбуванню покарання; відсутність міцних соціальних зв`язків; відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи та навчання.

Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги забезпечити виконання ним покладених обов`язків.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Враховуючи вищевикладене, з огляду на доведення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

Той факт, що підозрюваний має постійне місце проживання, та проживає з батьками, сам по собі не свідчить про можливість запобігання визначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати строків досудового слідства, в зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства.

Враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України та ст.199 КПК України, а також обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, соціальні зв`язки, віктимологічну поведінку потерпілого, вік підозрюваного, слідчий суддя вважає за доцільне в даному випадку визначити розмір застави у межах розміру передбаченого п. 2 ч.5 ст.182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. Підстав для висновку, що визначення розміру застави може не запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу слідчим суддею не встановлено. Слідчим та прокурором не надано належних доказів в підтвердження того, що є необхідність не визначати розмір застави, неможливості запобігання ризикам при визначенні підозрюваному розміру застави. Однак з огляду на вказані вище обставини, наявність постійного місця проживання у підозрюваного, наявність в нього родини, соціальні зв`язки підозрюваного, вік підозрюваного, обставини вчиненого правопорушення та поведінку потерпілого, слідчий суддя дійшов висновку, що у даному випадку безальтернативне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде порушувати права підозрюваного та не є необхідним. Так, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам. При розгляді ж клопотання стосовно підозрюваного прокурор не довів наявність виключних обставин в підтвердження необхідності не визначення підозрюваному застави як альтернативного заходу.

Також, не доведено прокурором виключність випадку, що застава у зазначених у ч.5 ст.182 КПК України межах не здатна забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, та необхідність визначення застави, більшої ніж максимальний розмір.

Виходячи з положень частин першої, другої статті 29 Конституції України, з урахуванням сформульованих Конституційним Судом України юридичних позицій, а також беручи до уваги положення міжнародних правових актів щодо захисту права людини на свободу та особисту недоторканність, можна дійти висновку, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, визначених законами України; обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина та виключно на підставі вмотивованого рішення суду (абзац тринадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017).

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 20 травня 2025 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 20 травня 2025 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень (80 х 3028 грн. = 242240 грн.).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки строком до 20 травня 2025 року, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

3) не відлучатися за межі Ізмаїльського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 15.04.2025р. о 13:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1