Справа №639/723/25
Провадження №1-кп/639/209/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000047 від 11.01.2025 року у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Знамено Первомайського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , 2016 р.н., раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 361, ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1) ОСОБА_8 у період часу з 09 год. 00 хв. до 09 год. 43 хв. 02.01.2025, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, спільно із раніше йому знайомим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом 1-ї групи у зв`язку із вадами зору, перебували у кафе ФОП « ОСОБА_10 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Саме в той час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи.

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_8 , розуміючи, що не має законних підстав для втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, в порушення вимог ст.ст. 2, 5, 14 Закону України «Про захист персональних даних», ст.ст. 11, 20, 21 Закону України «Про інформацію» та ст. 31 Конституції України, та які у свою чергу відповідно ст. 21 Закону України «Про Інформацію» відносяться до інформації з обмеженим доступом, 02.01.2025, приблизно о 09 год. 43 хв., перебуваючи за вказаною вище адресою, діючи умисно, таємно, маючи у своєму розпорядженні банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , належну ОСОБА_9 , скориставшись тим, що у зв`язку із вадами зору останній не може спостерігати за його діями, використовуючи особистий мобільний телефон марки «Xiaomi 13С», з використанням всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет, застосувавши відомий йому пін-код та фінансовий номер ОСОБА_9 , без дозволу та відома власника карткового рахунку, з корисливих мотивів, здійснив вхід до особистого кабінету «Internet Banking Приват 24» ОСОБА_9 , де видавши себе за останнього, здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи Акціонерного Товариства «ПриватБанк» з банківською карткою НОМЕР_1 , зареєстрованою та належною ОСОБА_9 , отримавши при цьому можливість розпоряджатись грошовими коштами та функціями вищезазначеного банківського рахунку, всупереч волі власника.

2) Крім того, ОСОБА_8 о 18 год. 22 хв. 02.01.2025, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, у період воєнного стану, поширеного на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, отримавши можливість розпоряджатись коштами та функціями банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк», належного ОСОБА_9 , який є інвалідом 1-ї групи у зв`язку із вадами зору, всупереч волі останнього, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, використовуючи особистий мобільний телефон марки «Xiaomi 13С», шляхом вільного доступу, таємно, за допомогою «Internet Banking Приват 24», під особистими даними потерпілого, здійснив крадіжку грошових коштів на суму 3000 грн. 00 коп., шляхом перерахування їх через мобільний застосунок «Internet Banking Приват 24» з банківської картки вказаного банку НОМЕР_1 на свій рахунок банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 , завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму та у подальшому викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 о 23 год. 28 хв. 02.01.2025, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, у період воєнного стану, отримавши можливість розпоряджатись коштами та функціями банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк», належного ОСОБА_9 , всупереч волі останнього, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, використовуючи особистий мобільний телефон марки «Xiaomi 13С», шляхом вільного доступу, таємно, за допомогою «Internet Banking Приват 24», під особистими даними потерпілого, здійснив крадіжку грошових коштів в сумі 3000 грн. 00 коп., шляхом перерахування їх через мобільний застосунок «Internet Banking Приват 24» з банківської картки вказаного банку НОМЕР_1 на свій рахунок банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 , завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму та у подальшому викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне викрадення чужого майна, у період воєнного стану, використовуючи ту обставину, що його злочинні дії залишились непоміченими, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи особистий мобільний телефон марки «Xiaomi 13С», попередньо отримавши можливість розпоряджатись коштами та функціями банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк», належного ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, таємно, за допомогою «Internet Banking Приват 24», під особистими даними потерпілого, у період часу з 08 год. 39 хв. до 15 год. 29 хв. 06.01.2025 та з 06 год. 43 хв. до 11 год. 27 хв. 07.01.2025, перебуваючи у кафе ФОП « ОСОБА_10 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , здійснив крадіжку грошових коштів на загальну суму 1 202 грн. 00 коп., шляхом перерахування їх з банківської карти потерпілого АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 на рахунок банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 , що належить власниці ФОП « ОСОБА_10 », сплативши за товар у вказаному закладі, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.

Надалі, продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 о 10 год. 33 хв. 07.01.2025, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, у період воєнного стану, отримавши можливість розпоряджатись коштами та функціями банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк», належного ОСОБА_9 , в супереч волі останнього, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, таємно, за допомогою «Internet Banking Приват 24», під особистими даними потерпілого, використовуючи в якості знаряддя вчинення злочину особистий мобільний телефон марки «Xiaomi 13C», здійснив крадіжку грошових коштів у сумі 5000 грн. 00 коп., шляхом перерахування їх через мобільний застосунок «Internet Banking Приват 24»» з банківської картки вказаного банку НОМЕР_1 на свій рахунок банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 , завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму, та у подальшому викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 12 202 грн. 00 коп.

31.01.2025 року між заступником керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 (з письмової згоди потерпілого ОСОБА_9 ), якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 , його захисником ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді про визнання винуватості визначено, що обвинувачений ОСОБА_8 під час досудового розслідування та судового розгляду повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень за обставин, викладених у повідомленні про підозру та обвинувальному акті. ОСОБА_8 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв проведенню досудового розслідування, відшкодував у повному обсязі матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 .

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 361 КК України у виді 1 року обмеження волі, за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, на остаточне призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та покладенням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_4 просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 31.01.2025 року.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та затвердити угоду про визнання винуватості від 31.01.2025р.

Вислухавши думку учасників підготовчого провадження, дослідивши наявні матеріали судової справи та кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступних висновків.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Вимогами п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Вказані вимоги ч. 4 ст. 469 КПК України прокурором було дотримано.

Так, заступником керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 отримано письмову згоду потерпілого ОСОБА_9 від 31.01.2025 року, яка підписана у присутності його представника на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000047 від 11.01.2025 року (а.с.17).

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 361 та ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе винуватим, відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 КК України є кримінальним проступком та тяжким злочином відповідно.

Обвинувачений ОСОБА_8 погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час проведення підготовчого судового засідання. Обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено прокурором, представником потерпілого, обвинуваченим та захисником під час підготовчого судового засідання.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінальних правопорушень є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.1 ст. 361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди потерпілому.

Обставиною, яка відповідно до п.6 ч.1 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , 2016 р.н., зареєстрований та має місце постійного проживання, раніше не судимий.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 361, ч.4 ст. 185 КК України, які згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку та тяжкого злочину відповідно, надана письмова згода потерпілого на укладення вказаної угоди, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі ст. 75 КК України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді згідно вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31.01.2025 року по кримінальному провадженню №0000047 від 11.01.2025 року, укладену між заступником керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , його захисником ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 361 КК України у вигляді 1 року обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Скасувати арешт з майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.01.2025 року, яке було вилучено 10.01.2025 року в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, буд. 45.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- мобільний телефон марки «Xiaomi 13 C» імеі 1: НОМЕР_4 , імеі 2: НОМЕР_5 у чохлі чорного кольору, банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , які зберігаються в камері схову речових доказів ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області повернути обвинуваченому ОСОБА_5 як законному власнику (к/п а.с. 16-17, 77).

Відповідно до ст.476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1