ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського апеляційного суду перебувають матеріали за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2024 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на дії (бездіяльність) дізнавача в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000073 від 03 грудня 2024 року.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_6 заявив відвід колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки вказана колегія суддів 03 лютого 2025 року по справі №199/9822/24 (провадження 11-сс/803/252/25) прийняла ухвалу, якою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 січня 2025 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до практики Європейського Суду про захист прав людини найважливішим питанням здійснення правосуддя незалежним, неупередженим та безстороннім судом є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість в демократичному суспільстві. В ряді рішень ЄСПЛ: Падовані проти Італії від 26 лютого 1993 року, Фей проти Австрії від 28 лютого 1993 року, Пуллар проти Сполученого Королівства від 10 червня 1996 року - на підставі тлумачення вищезазначеної статті Конвенції сформульовані загальні критерії безстороннього суду: суд повинен бути суб`єктивно та об`єктивно неупередженим - жоден з членів суду не може відкрито проявляти упередженість та особисту небезсторонність, при цьому особиста неупередженість є, доки не буде доведено інше, і суд повинен бути об`єктивно безстороннім, т.б. необхідні достатні гарантії, які виключають будь-які сумніви з цього приводу. При цьому вирішується питання, чи дозволяють певні факти, які можливо перевірити, незалежно від поведінки судді, поставити під сумнів його неупередженість і чи можуть ці побоювання сторони вважатися об`єктивно обґрунтованими. Обов`язкового встановлення доказів, які б свідчили про реальний прояв суддею заінтересованості в остаточному рішенні по справі або про його намір не об`єктивно його вирішити, не потрібно, достатньо вже того, що є підстави допускати можливим прояв його неупередженості, навіть коли суб`єктом це не усвідомлюється.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Статтями 75-77 КПК України передбачений вичерпний перелік обставин, що виключають участь суддів у кримінальному провадженні, і є підставою для їх відводу.

Так, відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

На переконання апеляційного суду факт постановлення ухвали про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 січня 2025 року у складі колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не свідчить про неможливість участі вказаної колегії суддів Дніпровського апеляційного суду у цьому провадженні.

Матеріалами провадження не встановлено та заявником під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження обставин, що виключають участь колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в кримінальному провадженні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N 4785/02, рішення від 10 грудня 2009року, п. 66, 67).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010 року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).

Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, заявником ОСОБА_6 заявлено відвід колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з непередбачених кримінальним процесуальним законом підстав та не наведено жодних об`єктивних даних, які б були підставою для відводу вказаної колегії судів в тому числі обставин, які викликають сумнів у її неупередженості.

Крім того, доводи щодо відводу колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ґрунтуються виключно на незгоді з процесуальними рішенням щодо відмови в задоволенні апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 по справі №199/9822/24 (провадження 11-сс/803/252/25).

Таким чином, зазначені відомості в заяві про відвід жодним чином не можуть свідчити про упередженість суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у зв`язку з чим є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах закону.

Інших обставин, передбачених ст. 75-79 КПК України, заявником не наведено, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_6 про відвід колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Судовий розгляд продовжити в тому ж складі суду.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4