єдиний унікальний номер справи 546/243/25
номер провадження 1-кп/546/51/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2025 року за № 0000065 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, неодружений, з професійно-технічною освітою, солдат військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді солдата резерву взводу резерву рядового складу, учасник бойових дій, не є особою з інвалідністю, не депутат, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2020 року народження, ОСОБА_5 , 2021 року народження, та ОСОБА_6 , 2024 року народження, раніше судимий:

- 11.02.2004 Шишацьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 122, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі, звільнений 29.05.2009 умовно достроково на підставі ухвали Ленінського районного суду Полтавської області від 21.05.2009 на невідбутий термін 1 рік 2 місяці 12 днів;

- 12.11.2010 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 304, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, до якого на підставі ст. 71 КК України приєднано покарання за вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 11.02.2004 у виді 6 місяців позбавлення волі та засуджений до остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнений 22.07.2014 з ДУ «Кременчуцька виправна колонія (69)» по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

установив:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2025 № 18 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу та поставлено на всі види забезпечення.

У відповідності до вимог ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Однак солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на протиправний шлях.

01 березня 2025 року близько 11 години ОСОБА_3 умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_7 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, щодо особи, з якою спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі за наступних обставин.

Так, 01 березня 2025 року близько 11 години ОСОБА_3 , перебуваючи на території КНП «Решетилівська центральна лікарня Решетилівської міської ради Полтавської області», розташованій по вул. Грушевського, буд. 76 в м. Решетилівка Полтавського району Полтавської області, вступив у словесний конфлікт зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 , під час якого у нього виник прямий умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, свідомо використовуючи свою перевагу у фізичному розвитку на території закладу охорони здоров`я за вказаною вище адресою штовхнув ОСОБА_7 обома руками в ділянку грудної клітини спереду, від якого потерпіла впала на сідниці та спину, а потім наніс кулаком правої руки один удар в ділянку правого ока та брови потерпілої, внаслідок чого заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді синця в проекції зовнішнього краю правої надбрівної дуги з розповсюдженням на праву скроневу ділянку та не верхню повіку правого ока, яке не характерне для утворення при падінні на площині, та кваліфікуються за ступенем тяжкості як легке тілесне ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор, у порядку ч. 1 ст. 302, ст. 291 КПК України, звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000065, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2025 року, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні (а. п. 16).

Потерпілій ОСОБА_7 роз`яснено зміст встановлених у результаті дізнання обставин вчиненого кримінального проступку, обмеження права апеляційного оскарження відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України. Так, потерпілою подано письмову заяву, у якій вона згодна на розгляд даного кримінального провадження у спрощеному порядку без судового розгляду у судовому засіданні (а. п. 13-15).

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю згоден із встановленими органом дізнання обставинами вчиненого ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, не заперечує проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку без судового розгляду у судовому засіданні. Зазначеного змісту ОСОБА_4 подано письмову заяву, добровільність якої підтверджена захисником ОСОБА_8 (а. п. 10 - 12).

За клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст.ст. 381, 382 КПК України, ухвалою судді від 18.03.2025 постановлено розглядати кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2025 року за № 0000065, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за правилами спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Встановлені органом досудового розслідування обставини вчинення кримінального проступку підтверджуються обставинами, встановленими судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захист якого на досудовому розслідуванні здійснював захисник ОСОБА_8 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорює та вважає, що органом дізнання вони встановлені у повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку, що під час розгляду кримінального провадження підтверджено факт вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку та вважає, що своїми діями, які виразилися в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Згідно вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нею вчинення нових кримінальних правопорушень.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, виходячи з викладеного, при призначенні виду та міри покарання суд враховує положення ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, те, що відповідно до ст. 12 КК України це кримінальне правопорушення відносяться до кримінальних проступків, обстановку та обставини вчинення даного кримінального правопорушення, те, що матеріальні збитки не завдані, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, проходить службу в Збройних Силах України, неодружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Також суд враховує наявність обставин, які пом`якшують покарання у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та наявність обставини, яка обтяжує його покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

З урахуванням вищезазначених в сукупності обставин суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

З обвинувального акту встановлено, що по даному кримінальному провадженню витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, та керуючись положеннями Кримінального кодексу України, статтями 368-371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 1 ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1