Справа № 544/743/24
пров. № 1-кп/544/29/2025
Номер рядка звіту 21
В И Р О К

іменем України

05 лютого 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду по вул. Ярмарковій, 17 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000077 від 02.04.2024, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кушка Тахта-Базарського району Марійської області Туркменістан, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта базова середня, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, тимчасово не працюючого, не військовозобов`язаного, участі в АТО та ООС не брав, особою з інвалідністю та депутатом не є, раніше судимого:

- 16.07.2003 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на 3 роки, на основі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 14.10.2003 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на основі ст. 71 КК України остаточно засуджено до 3 років 6 міс. позбавлення волі;

- 16.07.2009 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі строком на 11 років. Звільнений 10.12.2019 по відбуттю покарання,

- 21.06.2023 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., який сплив 28.06.2023,

- 15.09.2023 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 70 КК України до обмеження волі строком на два роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з умовним терміном строком на 1 рік,

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК України),

із участю сторін кримінального провадження із боку обвинувачення: прокурора Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , із боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :

23.03.2024 року близько 14.30 год., ОСОБА_3 разом зі співмешканкою ОСОБА_5 приїхали до будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , де в подальшому, перебуваючи в кімнаті будинку почали спільно розпивати алкогольні напої. Далі, у ОСОБА_3 , котрий перебував у стані алкогольного сп`яніння, виникло непорозуміння із ОСОБА_5 . Після чого, того ж дня, близько 22:00 год., внаслідок словесної суперечки, у ОСОБА_3 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 . Усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в кімнаті будинку, ОСОБА_3 стоячи навпроти ОСОБА_5 , котра перебувала у положенні сидячі на дивані, наніс останній два удари кулаком правої руки в область лівого кута роту, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синця верхньої губи зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково, пояснив суду, що співмешкав разом з потерпілою ОСОБА_8 , 23.06.2024 він перебував у потерпілої ОСОБА_8 вдома у с. Дейманівка, приїхали до її родичів, матері та відчима ОСОБА_9 в гості, це було не вперше, де усі разом вживали спиртні напої. Напилися, а далі у нього із ОСОБА_8 виникло непорозуміння, у ході якого він її штовхнув, вона виходила із будинку, а коли повернулася, він щось запідозрив і дав їй ляпаса долонею по обличчю, у цей час ОСОБА_8 стояла чи сиділа (не пам`ятає), і якою рукою він не пам`ятає. За ОСОБА_8 заступився відчим ОСОБА_10 , який ударив його, а він ударив ОСОБА_10 і пішов з будинку. Хто викликав поліцію він не знає. Пізніше його викликала поліція. З ОСОБА_8 та її батьками він помирився, на даний час у них нормальні відносини. Зараз він проживає із ОСОБА_8 у м. Пирятин у власній квартирі. Додатково зазначив, що якби від її вдарив з кулака то в неї булиб тяжчі тілесні ушкодження.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що співмешкає з ОСОБА_11 більше півроку. 23.03.2024 вони разом приїжджали у гості до її матері та вітчима у с. Дейманівка де усі разом вживали спиртні напої, це була поминальна субота. ОСОБА_8 вишла із будинко, коли повернулася сіла на диван, ОСОБА_11 підійшов до неї і ударив її один раз долонею у обличчя. Вітчим вступився за неї, і вони почали битися, у цей час ОСОБА_8 втекла з будинку на вулицю і викликала поліцію, бо боялася наслідків. Чому ОСОБА_11 так вчинив їй не пояснив. Матері під час сварки у кімнаті не було. Обвинувачений у неї просив пробачення, вона його пробачила, на минулому судовому засіданні. При визначення ОСОБА_11 міри покарання покладається на розсуд суду. На даний час потерпіла проживає у с. Олександрівка у подруги.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 є співмешканцем її доньки ОСОБА_5 . У березні 2024 року обвинувачений і потерпіла разом приїхали до них у гості. Вони разом: потерпіла, обвинувачений, свідок та її співмешканець ОСОБА_10 обідали, у маленькій кімнаті будинку, вживали алкогольні напої. Коли потерпіла вийшла з кімнати у кухню, підкинути дров у грубу, почула крики. Зайшовши у кімнату побачила, як ОСОБА_11 бився з ОСОБА_10 , який захищав її доньку ОСОБА_13 , самого факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 вона не бачила.

Судовий розгляд даного кримінального провадження здійснено шляхом допиту обвинуваченого, потерпілої, свідків, дослідження доказів обвинувачення.

Так, окрім показів обвинуваченого, потерпілої, свідків, вина ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР згідно якого 02.04.2024 за заявою потерпілої ОСОБА_5 було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000077 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 82);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.04.2024, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що 23.03.2024 близько 22:00 год. по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , наніс їй тілесне ушкодження кулаком правої руки у обличчя (а.с. 83);

- рапортом від 23.03.2024 ВП № 1 (м. Пирятин) ГУНП в Полтавській області відповідно якого ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_5 (а.с. 84);

- висновком експерта № 114 від 04.04.2024, згідно якого ОСОБА_5 згідно медичної документації на її ім`я мається тілесне ушкодження у вигляді синця верхньої губи зліва, що утворився можливо від щонайменше одноразової ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути кисть руки людини стиснута в кулак, можливо в строк та обставинах і положенні вказаних у постанові та власне підекспертною і за ступенем тяжкості відпосяться до легких тілесних ушкоджень (пункт 2.3.5. «Правил судово-медичного визначень: пеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Вказане тілесне ушкодження не є характерними для самооборони, а його утворення у результаті самоспричинення при падінні на площину із висоти власного зросту вбачається край малоймовірним (а.с. 85);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 04.04.2024 у якому потерпіла ОСОБА_5 добровільно розповіла про обставини спричинення їх тілесних ушкоджень, фототаблицею до нього (а.с. 86-90);

- висновком експерта № 115 від 04.04.2024, згідно якого покази підеспертної потерпілої ОСОБА_5 , дані нею у ході слідчого експерименту не протирічать отриманим судово-мдичним даним (а.с. 91);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 04.04.2024 у якому свідок ОСОБА_7 добровільно розповів про обставини спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, фототаблицею до нього (а.с. 92-96);

- висновком експерта № 116 від 04.04.2024, згідно якого покази підеспертного свідка ОСОБА_7 , дані ним у ході слідчого експерименту не протирічать судово-мдичними даними, отриманими у ході експертизи ОСОБА_5 (а.с. 97);

- протоколом огляду місця події від 08.04.2024 за адресою АДРЕСА_2 , фото таблицею до нього (а.с. 98-107).

У зв`язку з тим, що у судовому засіданні допитати свідка ОСОБА_7 не представилося можливим, так як останнім хворіє та тяжку хворобу, про що було надано довідку, судом було досліджено письмовий доказ, а саме ухвала суду про закриття кримінального провадження від 23.04.2024 (що набрала законної сили) у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_15 де потерпілим був ОСОБА_10 . Так, у даному кримінальному провадженні в цей же час доби 23.03.2024 року близько 14.30 год в ході спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_10 вступився за останню, і на грунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_11 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Також, в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого.

Таким чином, зазначені вище письмові докази (документи) підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші істотні обставини вчинення кримінального правопорушення, а також наявність в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв.

Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами кримінального провадження надано не було. При цьому, сторони кримінального провадження були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи також, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив сторонам кримінального провадження необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Оцінюючи згідно вимог ст. 94 КПК України всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши свідків запропонованих стороною обвинувачення, дослідивши запропоновані докази, перевіривши доводи учасників процесу, з`ясувавши у них, чи всі докази на підтвердження своїх доводів були ними надані, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Так, згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Дії обвинувачуваного ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень. Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_3 покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Так, санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року, що свідчить згідно ст. 12 КК України, про вчинення обвинуваченим кримінального проступку.

Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченого є рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого у відповідності до ст. 66 КК України є щире каяття.

Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він раніше судимий, вичинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку. ОСОБА_3 притягувався до кримінальної відповідальності 15.09.2023 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Має зареєстроване місце проживання. Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку та не є військовослужбовцем.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

ОСОБА_3 притягувався до кримінальної відповідальності 15.09.2023 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч. 4 цієї статті остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Відповідно до роз`яснень абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» у разі вчинення особою під час іспитового строку нового кримінального правопорушення суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України, про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Таким чином, слід призначити ОСОБА_3 покарання, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та конкретних обставин встановлених судом.

Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставин його вчинення, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію прокурора, потерпілої, обвинуваченого, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд визначає йому вид та розмір покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.

У зв`язку з викладеним, керуючись ч. 1 ст. 71 КК України, суд приходить до висновку, що до призначеного судом ОСОБА_3 у цьому провадженні покарання слід приєднати невідбуте ним покарання у вигляді 2 років обмеження волі за попереднім вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 15.09.2023 та призначити остаточне покарання у вигляді обмеження волі (з розрахунку, що одному дню обмеження волі відповідає 8 годин громадських робіт).

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_3 ч. 1 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо тільки в ізоляції від суспільства та про доцільність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані його дії, у виді обмеження волі.

Призначення такого покарання суд вважає, що відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст. 50, 66-67, 71-72, 78, ч. 1 ст. 125 КК України, ст. 22, 368-371, 373, 374, 376, 503, 504 ч. 2 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінаьного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, повністю приєднати невідбуте покарання призначене вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 15.09.2023, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років 15 днів обмеження волі (з розрахунку, що одному дню обмеження волі відповідає 8 годин громадських робіт) (120 год./8 год. = 15 днів).

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з дня прибуття його до установи відбування покарання, визначеною в порядку ст. 58 КВК України.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної силипісля закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя ОСОБА_1