Справа № 752/157/25
Провадження № 1-кс/752/246/25
У Х В А Л А

ІМНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000956 від 03.05.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України

за участю :

прокурора - ОСОБА_3

представника особи, відносно якої вирішується питання про арешт майна - ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва засобами поштового зв`язку направлено клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000956 від 03.05.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме на: автомобіль марки ««Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , 2015 року випуску, червоного кольору та накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ від вказаного автомобіля, які було поміщено до спец пакету WAR 1229311.

В обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна прокурором у клопотанні зазначено, що відділом дізнання Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000956, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

В ході дізнання встановлено, що 03.05.2023 до Святошинського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява ОСОБА_5 про незаконні дії ОСОБА_6 , які полягали у неправомірному утриманні та перереєстрації належного заявниці автомобіля марки «Volkswagen Jetta», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , 2015 року випуску. Встановлено, що 16.02.2022 року ОСОБА_6 було видано довіреність із правом користування та розпорядження вказаним транспортним засобом, яку було скасовано заявницею 04.01.2023. Незважаючи на повідомлення ОСОБА_6 про скасування довіреності, 26.04.2023 автомобіль було перереєстровано двічі: спочатку на ОСОБА_7 , 2004 року народження, із присвоєнням реєстраційного номера НОМЕР_4 , а потім на ОСОБА_6 із присвоєнням нового реєстраційного номера НОМЕР_1 . Перереєстрація стала можливою через недотримання працівниками сервісного центру МВС вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998, оскільки адміністратор ТСЦ № 8046 ОСОБА_8 не врахував факт скасування довіреності.

09.07.2023 автомобіль було вилучено за адресою: м. Київ, вул. Кучера, 2, та поміщено на спеціальний майданчик за адресою: м. Київ, вул. Хоткевича, 206. Транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 та ключ від автомобіля визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000956 від 03.05.2023.

26.12.2023 постановою прокурора Святошинської окружної прокуратури визначено підслідність за Голосіївським УП ГУНП у м. Києві. У рамках досудового розслідування 19.12.2024 дізнавачем винесено постанову про призначення судової товарознавчої експертизи для визначення ринкової вартості автомобіля станом на 26.04.2023.

Завданням арешту майна прокурор вказає на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та/або інших негативних наслідків для потерпілих осіб.

Метою арешту майна прокурор вказує на пункт перши частини 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , винесене на розгляд слідчому судді клопотання про накладення арешту на майно, підтримав в повному обсязі, просив слідчого суддю його задовольнити в повному обсязі.

Представник особи, відносно якої вирішується питання про арешт майна - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказуючи на те, що клопотання прокурора про накладення арешту на транспортний засіб є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відсутні ознаки складу злочину, передбаченого ст. 358 КК України, оскільки довіреність, надана ОСОБА_5 ОСОБА_6 , була дійсною на момент видачі та не містила жодних змін, які могли б свідчити про її підроблення. Використання довіреності для розпорядження автомобілем не є кримінально караним діянням.

Арешт майна можливий лише за умови доведення обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та існування потреб досудового розслідування, які виправдовують втручання у право власності. У цьому випадку таких підстав немає. Транспортний засіб не має відношення до предмету розслідування за ст. 358 КК України, що підтверджено ухвалою суду у справі №759/16788/24 від 18.12.2024 року. Крім того, у справі відсутні активні слідчі дії, а жодній особі не вручено повідомлення про підозру.

Порушення права власності суперечить положенням національного законодавства та міжнародним стандартам, зокрема рішенням Європейського суду з прав людини, які вимагають забезпечення справедливого балансу між суспільним інтересом і правами конкретної особи. Аргументи прокурора про можливість використання ТЗ як доказу є надуманими та не підтверджені матеріалами справи.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора не відповідає меті досудового розслідування, порушує права власника майна , а тому у задоволенні вказаного клопотання прокурора має бути відмовлено.

Розглянувши клопотання прокурора, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, відділом дізнання Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000956, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Дізнанням встановлено, що 03.05.2023 до Святошинського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу того, що 26.04.2023, гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч установленого законом порядку, відмовляється повернути гр. ОСОБА_5 належний їй автомобіль «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , 2015 року випуску, червоного кольору.

Постановою від 09.07.2023 автомобіль марки «Volkwagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , 2015 року випуску, червоного кольору, який було поміщено на спеціальний майданчик, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Хоткевича, 206 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ від вказаного автомобіля, які було поміщено до спец пакету WAR 1229311, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000956 від 03.05.2023.

Так, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0000956 від 03.05.2023 року вбачається, що органом дізнання розслідуються обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбаченим законом і загальними принципами міжнародного.

Таким чином, право власності не є абсолютним. За своєю правовою природою воно потребує регулювання з боку держави, може бути обмежено, а державна вправі вживати певних заходів втручання в право власності з дотриманням вимог, встановлених ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У практиці Європейського суду з прав людини напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а саме : а) чи є втручання законним; b) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; с)чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям, Європейського суду з прав людини констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З урахуванням зазначеного, обґрунтованість застосування арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, залежить від підтвердження висновків про існування відповідної сукупності обставин фактичними даними, які випливають із представлених доказів.

Отже, слідчий суддя враховує, що обов`язок доведення існування підстав, передбачених статтею 132 КПК України для застосування заходу забезпечення кримінального провадження покладається на прокурора та слідчого, який звертається з відповідним клопотанням.

З урахуванням кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України, предметом злочину є виключно документ, який було підроблено чи використано, а не будь-яке інше майно, зокрема транспортний засіб, про арешт якого просить прокурор у поданому клопотанні.

Тому, автомобіль «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , 2015 року випуску, червоного кольору не може бути визнаний предметом кримінального проступку в межах вказаного провадження. Відповідно, застосування арешту автомобіля як речового доказу є необґрунтованим та не відповідає об`єктивній стороні інкримінованого діяння.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майн, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Абзацом другим частини першої статті 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Таким чином, накладення арешту на майно, за відсутності передбачених для цього підстав, порушує права власника на вільне використання своєї власності, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України», «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Враховуючи правову кваліфікацію у кримінальному провадженні 0000956 від 03.05.2023 за ч. 4 ст. 358 КК України, підстави для накладення арешту на транспортний засіб з метою збереження речових доказів відсутні.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000956 від 03.05.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1