Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 646/4066/20
Провадження № 1-кп/553/206/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду об`єднане кримінальне провадження за № 0000152 від 05.02.2021, № 0000653 від 02.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляді Червонозаводського районного суду м. Харкова перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000152 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Також на розгляді Червонозаводського районного суду м.Харкова знаходилося кримінальне провадження № 0000653 від 02.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Згідно з ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який в подальшому продовжено.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м.Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м.Полтави.

Відповідно до актів приймання-передавання справ від 26.07.2022 до Ленінського районного суду м. Полтави з Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшли вказані кримінальні провадження, які були прийняті до розгляду за ухвалами суду від 16.09.2022.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м.Полтави від 13.06.2024 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 були об`єднані в одне для їх спільного розгляду.

За ухвалою суду від 05.12.2024 судове провадження у відношенні ОСОБА_6 було зупинено до звільнення останнього з військової служби, а матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 виділено в окреме провадження.

Ухвалою суду від 05.12.2024 на підставі обвинувальних актів у відношенні ОСОБА_5 призначено судовий розгляд.

Згідно із обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000152 від 05.02.2021 ОСОБА_5 звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за наступних обставин.

26.01.2021 приблизно у період з 08 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, маючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, з метою звернення чужого майна на власну користь, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання злочинних наслідків, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка добровільно отримав від раніше знайомого ОСОБА_7 мобільний телефон ТМ «ZTE Blade А5», imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , повідомивши про повернення мобільного телефону після телефонної розмови, чим використав довірливі відносини потерпілого, ввівши його в оману.

Скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 не спостерігає за його діями, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, покинув місце вчинення злочину, а після розпорядився вищевказаним мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив матеріального збитку на суму 1421 грн.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки із набранням чинності 09.08.2024 Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ, збільшилася сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо власності.

Обвинувачений, після роз`яснення йому підстав та наслідків закриття провадження, клопотання прокурора підтримав та погодився на закриття провадження.

Представник потерпілої особи проти закриття провадження заперечень не мала.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, потерпілий ОСОБА_7 до суду не прибув, звернувшись із клопотанням про проведення судового розгляду за його відсутності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши обвинувальні акти та додані до них матеріали, в межах заявленого клопотання, суд зазначає про наступне.

У кримінальному провадженні № 0000152 дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09.08.2024 набув чинності Закон України 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений в статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України від 09.11.2023 № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2024 на рівні 3028 грн. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2024, становить 1514,00 грн (3028,00 х 50%).

Так, з 09 серпня 2024 року сума викраденого майна, яка не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст. 51 КУпАП.

Положеннями частиною 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2021 на рівні 2270 грн.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000152, ОСОБА_5 інкримінується вчинення 26.01.2021 заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), повторно на суму 1421 грн, що станом на день розгляду провадження судом не може бути підставою кримінальної відповідальності.

З огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України,

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Таким чином, враховуючи положення статті 58 Конституції України та статті 5 КК України, суд приймає рішення про закриття кримінального провадження з підстав, встановлених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України, оскільки у зв`язку із набранням чинності 09.08.2024 Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ, дії обвинуваченого ОСОБА_5 не підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, відомостей на підтвердження наявності процесуальних витрат та речових доказів суду не надано.

На підставі наведеного, керуючись 284, 350, 369-372, 376, 395, 479-2 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Об`єднане кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 05.02.2021, № 0000653 від 02.04.2020 в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1