Справа № 158/512/25
Провадження № 1-кс/0158/150/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчої СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000121 від 18.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області звернулася слідча СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000121 від 18.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 17.02.2025 року о 17 год 07 хв на лінію «102» надійшло повідомлення від працівників поліції про те, що на автодорозі між селами Ромашківка та Башлики, Луцького району, Волинської області, було зупинено транспортний засіб марки «Урал», д.н.з. НОМЕР_1 , який перевозить лісопродукцію, та водій якого не має відповідних документів на деревину.

В подальшому, 17.02.2025 року в ході проведення огляду місця події на автодорозі між селами Ромашківка та Башлики, Луцького району, Волинської області, з координатами Google Maps 50.7904248, 25.8182932, було виявлено та вилучено:

- транспортний засіб марки «Урал», д.н.з. НОМЕР_1 , із навантаженою деревиною породи «сосна», орієнтовним об`ємом 15 метрів кубічних;

- дві бензопили марки «Stihl», з маркуваннями «114» та «115».

Згодом, 18.02.2025 року слідчим винесено постанову про визнання вище вказаних предметів речовими доказами та поміщено на територію Ківерцівського надлісництва філії «Поліський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України».

Приймаючи до уваги, що вищевказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, просить накласти арешт на вищевказане майно.

Слідча СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 та прокурор Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 у судовому засіданні, кожен зокрема, заявлені вимоги підтримади та просили їх задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 та його представник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні, кожен зокрема, заперечили щодо задоволення вказаного клопотання та просили відмовити у накладенні арешту на майно.

Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, дослідивши матеріали справи, кримінального провадження №0000121 від 18.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000121 від 18.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Як вбачається із витягу з ЄРДР №0000121 від 18.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, 17.02.2025 року о 17 год 07 хв на автодорозі між селами Ромашківка та Башлики, Луцького району, Волинської області, було зупинено транспортний засіб марки «Урал», д.н.з. НОМЕР_1 , з лісопродукцією породи сосна, орієнтовною кубомасою 15 м.куб., без відповідних документів.

Частиною 1 ст. 246 КК України встановлено кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 17.02.2025 року, на автодорозі між селами Ромашківка та Башлики, Луцького району, Волинської області, з координатами Google Maps 50.7904248, 25.8182932, було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «Урал», д.н.з. НОМЕР_1 , із навантаженою деревиною породи «сосна», орієнтовним об`ємом 15 метрів кубічних; дві бензопили марки «Stihl», з маркуваннями «114» та «115», які в подальшому постановою слідчого від 18.02.2025 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000121 від 18.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Так, згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частини 1 - 3 ст. 170 КПК України передбачають, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. В такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Нормами ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норми закону.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ст. 170 ч. 1 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ст.173 ч. 2 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Однак, всупереч вимогам ст. ст. 170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням слідчий не вказав яким чином буде досягнута мета накладення арешту збереження речових доказів, як це визначено ч. 2 ст. 170 КПК України, не перевірили наявності підстав накладення арешту, в межах ознак вчинення кримінального правопорушення та обмежилися лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Водночас, жодних доказів стороною обвинувачення щодо незаконності походження вилучених колод деревини, в тому числі їх незаконного зберігання, перевезення, не подано, в той час, як правомірність перевезення та набуття цієї лісодеревини підтверджена документально власником та його представником у судовому засіданні.

Зокрема, з акту приймання-передачі від 21.12.2021 року, вбачається, що орендодавець ОСОБА_7 надає, а орендар ФГ «Мальва-2021» приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території: Волинська область, Луцький район, Цуманська ОТГ, с. Дубище, кадастровий номер: :04:000:0622.

Відповідно до договору №1 від 09.01.2025 року, ФГ «Мальва-2021», в особі голови ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_5 уклади договір, відповідно до якого останній зобовязується виконати роботи/надати послуги/ по розчищенню території від багаторічних насаджень, вирубку дерев/кущів/, здати результат роботи, а ФГ «Мальва-2021» прийняти результати робіт. При цьому, виконавець (ФОП ОСОБА_5 ) зобов`язується розчистити територію від всіх багаторічних насаджень, вирубати дерева/кущі/ на території земельної ділянки, яка розташована на території Цуманської селищної ради в с. Дубище, на загальній площі 2,0 га, кадастровий номер: :04:000:0622.

Тобто, слідчою та прокурором жодним доказом не доведено, що виявлена на транспортному засобі марки «Урал» д.н.з. « НОМЕР_1 », деревина породи «сосна», орієнтовним об`ємом 15 м.куб., отримана внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Незаконність походження деревини є лише припущеннями і жодним чином необґрунтованою підозрою органу досудового розслідування, жодних доказів для підтвердження факту незаконності походження вилученої деревини не надано.

Варто також зазначити, що у клопотанні про арешт майна немає жодного посилання на можливість незаконного походження зазначеної деревини породи «сосна», яка була вилучена разом з іншим майном, немає також жодних відомостей в обґрунтування факту завдання шкоди та її розміру у кримінальному провадженні, як це встановлено об`єктивною стороною ст. 246 КК України.

Саме по собі визнання майна речовим доказом постановою слідчого, ще не свідчить про те, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасового вилученого майна.

З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що слідчою не доведено сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, та не доведено, що вилучене в ході проведення огляду місця події майно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто, що зазначене майно відповідає визначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України критеріям, у зв`язку з чим на таке майно відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України не може бути накладено арешт, а тому у задоволенні клопотання належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173, 175 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчої СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000121 від 18.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України відмовити.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді виготовлено 03.03.2025 року.