Справа № 591/5947/22
Провадження № 1-кп/591/598/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , -

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 332-2 КК України, та ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, відносно яких застосовано запобіжні заходи у виді тримання під вартою.

31 березня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що такий строк закінчується, але судовий розгляд не завершено та ризики, які були підставою для обрання такого заходу забезпечення, не зменшились та не зникли. Враховуючи те, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні, зокрема, особливо тяжких злочинів, при цьому за ч. 2 ст. 111 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або до довічного позбавлення волі, з урахуванням особистостей обвинувачених, їх соціальний стан, наявні ризики, які обумовлюють необхідність продовження запобіжного заходу, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти злочин, у якому вони обвинувачуються. За цих обставин вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

В судовому засіданні прокурор підтримала зазначене клопотання.

Захисник ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на ненадання доказів вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим та вважає, що з урахуванням наявності у нього місця проживання, постійного місця роботи, цивільної дружини, достатнім запобіжним заходом буде домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 зазначив, що у зв`язку зі змінами в законодавстві не може висловити позицію.

Обвинувачений ОСОБА_8 з приводу клопотання зазначив, що йому байдуже.

Обвинувачений ОСОБА_9 заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність ризиків та спростовуючи відомості про свою особу, просить відмовити в задоволенні клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов таких висновків.

Встановлено, що до обвинувачених застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо наявності обґрунтованої підозри, у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 332-2 КК України, ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, а також того, що на даний час ризики, визначені в попередніх ухвалах суду про обрання та продовження у відношенні обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та не змінились.

Тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, свідчить про ступінь їх суспільної небезпечності та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності їх поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що вони можуть ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, зважаючи на дію воєнного стану в України, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе перешкодити обвинуваченим повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою, зможе забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, запобігти існуючим ризикам, а тому такий захід забезпечення відповідає меті кримінального провадження та суспільному інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Також слід зазначити, що обґрунтованість обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом вироку або іншого рішення по суті пред`явленого обвинувачення, а тому на цій стадії суд не уповноважений надавати будь-яку правову оцінку доказам як сторони захисту, так і сторони обвинувачення щодо їх винуватості чи невинуватості, вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність пред`явленого обвинувачення, достовірність або недостовірність наявних доказів, переваги одних доказів над іншими, і може вирішувати тільки питання щодо наявності або відсутності встановлених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків і необхідності (доцільності) тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання до закінчення судового розгляду по суті кримінального провадження.

За таких обставин на даний час триваючими та незмінними обставинами, які свідчать про існування раніше встановлених судом ризиків є: характер обвинувачення, наявність у обвинувачених зв`язків в країні-агресора, відсутність офіційних сталих джерел доходів, та обставина, що в справі не допитані свідки, що в сукупності з тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченим, доводить актуальність ризиків ухилення від суду, можливості впливу на свідків, вчинення іншого злочину або продовження вчинення тих злочинів, в яких вони обвинувачуються, та свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України передбачено застосування запобіжного заходу до осіб, які обвинувачуються, в тому числі, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК України, у виді тримання під вартою. З огляду на наведене вище, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Таким чином, клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави до 30 травня 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 30 травня 2025 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченими з моменту вручення її копії.

Судді