УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира зі скаргою та просить поновити строк оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження; скасувати постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000369 від 31.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 ККУкраїни.

Статтею 7 КПК Українисеред основних засад кримінального провадження передбачено забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Її зміст розкривається у статті 24 цього ж Кодексу, відповідно до якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 статті 303 КПК України встановлено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Так, згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до положень ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Обмеження процесуальних строків на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора спрямоване на забезпечення принципу верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

Європейський Суд з прав людини у багатьох рішеннях щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Слідчий суддя повертає скаргу з підстав, визначених ч.2 ст.304 КПК України, у тому числі, якщо вона подана після закінчення зазначеного строку і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

При цьому, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження з підстав, визначених ч.4 ст.304 КПК України.

Ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, після надходження скарги слідчий суддя вирішує питання про відкриття провадження, відмову у відкритті провадження або повернення скарги за наявності визначених ст.304 КПК України підстав.

При цьому відкриття провадження та розгляд скарги без порушення заявником питання про поновлення пропущеного на оскарження строку чинним КПК не передбачений, а за результатами розгляду скарги після відкриття провадження не може бути прийняте рішення про повернення скарги.

Як вбачається з матеріалів скарги заявник ОСОБА_2 12.11.2024 отримала постанову про закриття кримінального провадження від 30.09.2024, що підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів кримінального провадження.

19.11.2024 звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження від 30.09.2024, однак, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 22.11.2024 скаргу повернуто заявнику ОСОБА_2 , оскільки заявником пропущений десятиденний строк оскарження постанови слідчого та не заявлено клопотання про поновлення строку на подачу скарги.

Враховуючи, що заявник ОСОБА_2 оскаржує постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 30.09.2024 року; постанову про закриття кримінального провадження від 30.09.2024 отримала 12.11.2024; скарга на постанову слідчого про закриття кримінального провадження може бути подана особою протягом десяти днів саме з дня отримання особою її копії; тому на час звернення зі скаргою 04.12.2024 року закінчився встановлений ч.1 ст.304 КПК України десятиденний строк на оскарження з дня отримання заявником копії постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

При цьому заявник ОСОБА_2 просить поновити пропущений строк на подання скарги, оскільки строк був пропущений не з її вини та з незалежних від неї об`єктивних причин.

Частиною 1 ст.117 КПК України передбачено, зокрема, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за. клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Слідчий суддя виходить із того, що встановлений процесуальним законом строк для подання скарги є достатнім для реалізації права на подання скарги. Водночас особа, яка бажає подати скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. При цьому поновлення пропущеного строку можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку.

За сталою практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Як вбачається з матеріалів скарги відсутні підстави вважати, що заявник діяла без невиправданих затримок. Крім того, слідчий суддя звертає увагу і на відсутність жодного переконливого обґрунтування існування об`єктивної неможливості у заявника подати скаргу у розумний, максимально стислий строк.

З огляду на викладене слідчий суддя приходить до висновку, що не доведено наявність поважних причин пропуску строку на подання скарги.

Таким чином, скарга підлягає поверненню, що не позбавляє права повторного звернення в порядку, передбаченому КПК України, у тому числі з порушенням питання про поновлення пропущеного строку з зазначенням поважних причин його пропуску.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу повернути.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду на протязі 5 діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1