ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/5824/24

Провадження № 11-кп/820/184/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0001867, внесені до ЄРДР 06.11.2024 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2024 року клопотання прокурора задоволено.

Продовжено дію обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білеве Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, згідно ст.89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 21 лютого 2025 року включно.

Продовжуючи дію запобіжного заходу, місцевий суд вважав, що існує ризик переховування від суду та втечі, враховуючи тяжкість ймовірного покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КК України, санкція якої передбачає покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі.

Також врахував, що ризик впливу на потерпілого та свідків не можна повністю виключити на стадії підготовчого та судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та свідків та дослідження їх судом.

Суд, дослідивши існуючі ризики та заперечення захисту, мотивував своє рішення тим, що дійсно ризики з часом зменшуються, проте ризик переховування від суду, враховуючи доводи прокурора, є досить вірогідним.

Вказав, що з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, в т.ч. щодо участі у судовому розгляді, тримання під вартою ОСОБА_6 є виправданим.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Свої вимоги аргументує тим, що при прийнятті ухвали судом не враховано всі обставини справи та безпідставно і необґрунтовано прийнято рішення про продовження виняткового запобіжного заходу.

Вказує, що відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, які стороною обвинувачення вказані в клопотанні, а саме ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, який є безпідставним та повністю спростовується змістом обвинувального акту, оскільки обвинувачений визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Крім того, потерпілий під час розгляду клопотання зазначив, що примирився з обвинуваченим, немає до нього жодних претензій, від дій обвинуваченого не настали тяжкі наслідки, а також просив не продовжувати ОСОБА_6 строк тримання під вартою.

Щодо ризику, на який посилається в клопотанні прокурор, а саме можливості обвинуваченим покинути своє місце проживання і переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки обвинувачений усвідомлює суворість потенційного покарання та відсутність міцних соціальних зв`язків, то, як зазначає захисник, нижня межа покарання гіпотетично дозволяє призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України, а тому, такий аргумент сторони обвинувачення не може бути визнаний судом на підтвердження даного ризику.

Вказує, що його підзахисний позитивно характеризується за місцем проживання, постійно проживає зі своєю сім`єю з 2017 року за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, з червня 2024 року проживає однією сім`єю за цією ж адресою, з ОСОБА_8 , яка є вагітною.

Як звертає увагу апелянт, за клопотанням сторони захисту було допитано свідків ОСОБА_9 (матір обвинуваченого) та ОСОБА_8 (співмешканку обвинуваченого), показання яких не знайшли свого відображення в оскаржуваній ухвалі, які повністю спростовують заявлений прокурором ризик щодо можливості переховування обвинуваченого від суду.

На думку захисту, суд формально, необґрунтовано, всупереч вищевказаним доказам, дійшов хибного висновку щодо наявності ризику покинути обвинуваченим місце проживання та переховуватись від суду.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з мотивів наведених у ній, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та подовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Враховуючи, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний обвинуваченому раніше і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, суд дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків належним чином.

Наявність у ОСОБА_6 позитивної характеристики, міцних соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, сім`ї та вагітної співмешканки не є визначальними, оскільки враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, а тому не дають підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.

Отже потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому найсуворішого виду запобіжного заходу, є виправданою.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення по справі не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2024 року, якою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 21 лютого 2025 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3