Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/2587/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000111 від 14.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області надійшло клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000111 від 14.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: паперового згортку з сухою подрібненою речовиною зеленого кольору зовні схожою на рослини коноплі, сухих рослин зеленого кольору, зовні схожих на рослини коноплі та сухих рослин зі стеблами зеленого кольору, зовні схожих на рослини коноплі, виявлених та вилучених під час обшуку 14.11.2024 року в домогосподарстві, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 та в якому проживає ОСОБА_3 шляхом тимчасового позбавлення права останнього на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном.

Клопотання надійшло із зазначенням особи, яка його подала начальник СД відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 та таке погоджене прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Дослідивши матеріали поданого клопотання про арешт майна, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню з таких підстав.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Законом України від 22.11.2018 р. N 2617-VIII, який набрав законної сили 01.07.2020 р., передбачено, що відповідно до частини 1 статті 40-1 Кримінального процесуального кодексу України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що клопотання про арешт майна повинно бути підписано особою, якою воно подано, із зазначенням дати підписання (загальні вимоги до оформлення документів).

Враховуючи зазначені положення закону, до початку розгляду клопотання, слідчий суддя, з-поміж іншого, повинен переконатися, що клопотання подано саме тією особою, яка має таке право.

Між тим, вбачається, що подане на розгляд слідчому судді клопотання про арешт майна не містить підпису ініціатора клопотання (начальника СД), що унеможливлює ідентифікацію особи, як суб`єкта звернення з клопотанням та може свідчити про не підтвердження волевиявлення вказаної посадової особи.

Також, вказане клопотання погоджене прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Проте, до клопотання не додано копії постанови керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні №0000111 від 14.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

У свою чергу постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі, постанова прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Таким чином, стороною обвинувачення не надано будь-яких документів на підтвердження повноважень прокурора у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя звертає увагу, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не може замінити таку постанову, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

Відсутність зазначеної постанови в матеріалах кримінального провадження або її не підписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень. Така позиція була викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у провадженні № 51-4584кмо18 (справа № 754/7061/15).

Враховуючи зазначене, оскільки слідчому судді не надано постанови керівника прокуратури, якою б прокурора ОСОБА_5 було визначено здійснювати повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, а витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, клопотання дізнавачем не підписане, слідчий суддя позбавлений можливості встановити, чи повноважні особи звернулись до суду з відповідним клопотанням.

Крім того, із матеріалів клопотання про накладення арешту на майно не вбачається, що вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000111 від 14.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки в матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання майна речовим доказом.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя вважає необхідним повернути клопотання про арешт тимчасово вилученого майна прокурору на підставі частини 5 статті 171 КПК України для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000111 від 14.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України повернути прокурору для усунення недоліків та приведення у відповідність до вимог ст. 171 КПК України.

Визначити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1