Номер провадження: 11-сс/819/43/25 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в приміщенні Херсонського апеляційного суду матеріали провадження №0000018 від 25.02.2021 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2025 року.

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення

Цією ухвалою слідчого судді скаргу ОСОБА_6 на не розгляд клопотання уповноваженою особою ТУ ДБР у м. Мелітополі (в порядку ст.220 КПК) про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні №0000018 від 25.02.2021 року - повернуто.

Слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що 03.01.2025 року ОСОБА_6 було подано клопотання №1 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000018 від 25.02.2021р., про що зазначено у скарзі та випливає з її матеріалів, а з вказаною скаргою скаржник звернувся лише 01.03.2025 року, тобто з пропуском десятиденного строку для подачі вищезазначеної скарги та не просить поновити йому процесуальний строк для звернення із даною скаргою. Тому відповідно скарга підлягає поверненню. Разом з тим, особа не позбавлена права звернутися з вказаною скаргою до слідчого судді та порушити питання про поновлення строку із зазначенням поважності причин такого пропуску.

ОСОБА_6 не ставить питання про поновлення пропущеного строку для звернення з скаргою до суду.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР у м. Мелітополі розглянути його клопотання (в порядку ст.220 КПК) про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні №0000018 від 25.02.2021р..

Як зазначає апелянт, що клопотання про визнання потерпілим в кримінальному провадженні №0000018 від 25.02.2021 р. було подано ним до ТУ ДБР у м. Мелітополі 23.02.2025р. (скріншот, який підтверджує відправлення клопотання додається до апеляційної скарги). Не отримавши від уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Мелітополі постанови про розгляд та задоволення клопотання або відмови в розгляді, він 01.03.2025р. звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого до Херсонського міського суду Херсонської області. Відповідно, згідно ч.1 ст.304 КПК України, десятиденний строк на подання скарги до суду не пропущено.

Позиції сторін.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду провадження до суду не подавав. його неявка не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_6 та прокурора.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з таких підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Частиною 1 ст.21 КПК України визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

У відповідності до положення ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Кожна людина має право розраховувати, що до неї буде застосована належна правова процедура. Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Одним з елементів цього принципу є доступ до правосуддя, забезпечений незалежними та неупередженими судами.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (справа «Мельник проти України»).

Така сама позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №5-103 кс-15 від 1 жовтня 2015 року, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Приписами ч.2 ст.304 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав, з яких скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого може бути повернута особі, яка її подала.

Відповідно до ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на не розгляд клопотання уповноваженою особою ТУ ДБР у м. Мелітополі (в порядку ст.220 КПК) про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні №0000018 від 25.02.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2025 року скаргу ОСОБА_6 повернуто заявнику і в обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що 03.01.2025 року ОСОБА_6 було подано клопотання №1 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000018 від 25.02.2021 р., про що зазначено у скарзі та вбачається з її матеріалів, а з вказаною скаргою скаржник звернувся лише 01.03.2025 року, тобто з пропуском десятиденного строку для подачі вищезазначеної скарги та не просить поновити йому процесуальний строк для звернення із даною скаргою. Тому відповідно скарга підлягає поверненню.

Проте зі змісту скарги та апеляційної скарги випливає, що ОСОБА_6 звертався до ТУ ДБР у м. Мелітополі із клопотанням про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні №0000018 від 25.02.2021р. як 03.01.2025, так і останній раз 23.02.2025р.. І саме зважаючи на останню дату свого звернення, просить зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР у м. Мелітополі розглянути його клопотання (в порядку ст.220 КПК) про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні №0000018 від 25.02.2021р.. Разом з тим, зазначене залишилось поза увагою слідчого судді.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що клопотання про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні №0000018 від 25.02.2021р. було подано до ТУ ДБР у м. Мелітополі 23.02.2025р. (скріншот, який підтверджує відправлення клопотання додається до апеляційної скарги). Не отримавши від уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Мелітополі постанови про розгляд, задоволення його клопотання або відмови в розгляді, він 01.03.2025р. звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого до Херсонського міського суду Херсонської області.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя не надав належної правової оцінки доводам скарги ОСОБА_6 на не розгляд клопотання уповноваженою особою ТУ ДБР у м. Мелітополі (в порядку ст.220 КПК) про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні №0000018 від 25.02.2021р., не дослідив заявлене ним в порядку ст.220 КПК України клопотання, а тому дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про необхідність повернення скарги, оскільки в ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_6 було подано клопотання до ТУ ДБР у м. Мелітополі 23.02.2025р. (скріншот, який підтверджує відправлення клопотання додається до апеляційної скарги), з вказаною скаргою скаржник звернувся до суду 01.03.2025р., тому відповідно до ч.1 ст.304 КПК України, десятиденний строк на подання скарги до суду не пропущено.

Оскільки фактично слідчим суддею скарга ОСОБА_6 по суті її доводів не розглядалась, апеляційний суд позбавлений можливості прийняти рішення по суті скарги, оскільки це є компетенцією слідчого судді суду першої інстанції.

Частиною 3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Водночас, приписами п.1, 2 ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали слідчого судді та призначення нового судового розгляду скарги ОСОБА_6 на не розгляд клопотання уповноваженою особою ТУ ДБР у м. Мелітополі (в порядку ст.220 КПК) про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні №0000018 від 25.02.2021 рокув суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2025 року про повернення скарги ОСОБА_6 на не розгляд клопотання уповноваженою особою ТУ ДБР у м. Мелітополі (в порядку ст.220 КПК) про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні №0000018 від 25.02.2021 року скасувати, а матеріали за вищезазначеною скаргою повернути в той же суд для виконання вимог ст.304, 306 КПК України.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4