Справа №534/207/25
Провадження №1-кп/534/28/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Горішні Плавні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, громадянина України, українця, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, ніде не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

24.09.2024 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Комсомольського міського суду Полтавської області 29.01.2025 в порядку ст.291 КПК України, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Згідно з вказаним обвинувальним актом, 08.01.2025 ОСОБА_4 , перебуваючи на території ландшафтного заповідника Лісові Озера район Низи в м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області, знайшов, тим самим придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено- PVP, маса якої становить 0,763 г, для власного вживання, без мети його подальшого збуту. Після цього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, зберігав вказану психотропну речовину, обіг якої заборонено- PVP, при собі.

У подальшому, 08.01.2024 близько 12 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи перебуваючи на території ландшафтного заповідника Лісові Озера район Низи в м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області, був зупинений працівниками поліції відділу поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області та в ході проведення поверхневої перевірки, в порядку ст.34 Закону України «Про Національну поліцію» у нього було виявлено згорток із кристалічною речовиною, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-25/681-НЗПРАП від 10.01.2025 містить PVP, маса якої становить 0,763 г, та яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, на підставі ч.4 ст. 309 КК України. Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки обвинувачений добровільно звернувся до лікувального закладу та проходить лікування від наркотичної залежності. На підтвердження проходження ним лікування надала консультативний висновок спеціаліста КНП «ЛІЛ І рівня м. Горішні Плавні» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 21.01.2025, відповідно до якого ОСОБА_4 має діагноз ППРF 19.22, синдром залежностей, перебуває на програмі замісної підтримуючої терапії. Також надано довідку КНП «ЛІЛ І рівня м. Горішні Плавні» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 27.01.2025 № 44 про те, що ОСОБА_4 дійсно з 21.01.2025 прийнятий на лікування у програмі Замісної підтримуючої терапії Центру ПМСД м. Горішні Плавні та отримує препарат Метадон в дозі 20 мг щоденно.

Сторони не заперечували проти дослідження у підготовчому судовому засіданні матеріалів кримінального провадження з приводу поданого клопотання, матеріалів, характеризуючих особу обвинуваченого, та з приводу речових доказів і процесуальних витрат. Наданих прокурором матеріалів суд визначив достатнім для вирішення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності.

Отже, суд, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, вважає за необхідне задовольнити клопотання, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 44 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною.

З роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» зі змінами, вбачається, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись в такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 24 зазначеної Постанови, за змістом норм, передбачених ч. 4 ст. 307 та ч.4 ст. 309 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

У пункті 12 Постанови №1 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» Пленум Верховного Суду України роз`яснив судам, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України за наявності обставин, передбачених цією нормою закону, для суду є обов`язковим.

Згідно довідки КНП «ЛІЛ І рівня м. Горішні Плавні» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на лікуванні (обліку) у лікаря-нарколога з 20.01.2021, відвідує замісну підтримуючу терапію (ЗПТ).

Як убачається з консультативного висновку, виданого КНП «ЛІЛ І рівня м. Горішні Плавні» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлений діагноз F 19.22, відповідно до якого він перебуває на програмі ЗПТ (замісної підтримуючої терапії).

Положеннями ч. 4 ст. 309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тобто приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов:

1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію;

2) особою розпочато лікування від наркоманії.

При цьому вказана норма права є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.

Таким чином, встановлення цих обставин є достатнім для ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до наказу МОЗ № 297 від 08.10.1998 в Україні здійснено перехід на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (МКХ-10) як єдиного міжнародного нормативного документу для формування системи обліку і звітності в системі охороні здоров`я з 01.01.1999. Згідно з даними чинного Класифікатора хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я НК 025:2021 Міністерства охорони здоров`я України, узгодженого з МКХ-10, в системі обліку і звітності в системі охороні здоров`я такого діагнозу як «наркоманія» не зазначено.

Разом з цим, для правильного застосування судом цієї норми права необхідно керуватися й положеннями Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995.

Таким чином норма ч. 4 ст. 309 КК України за своїм характером є заохочувальною.

Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту ставив ціль вилікувати особу від захворювання на наркоманію, яке є тяжчим у порівнянні, наприклад, із захворюванням на алкоголізм.

Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.

Покарання особи, яка хворіє на наркоманію, незалежно від того, чи звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.

Крім того, законодавцем не обмежено застосування ч. 4 ст. 309 КК України фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.

Положення кримінального закону не виключають можливість застосування ч. 4 ст. 309 КК України навіть у тому випадку, якщо особа добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, усвідомлюючи можливість ухвалення обвинувального вироку щодо неї.

Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка хворіє на наркоманію, щодо необхідності такого лікування.

Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію, у ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним. Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.

Враховуючи вказані обставини справи, суд вважає, що на підставі ч. 4 ст.309 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження закрити відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 2 387 грн 70 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 1 ст. 44, ч. 4 ст. 309 КК України, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 1 ст. 44, ч.4 ст.309 КК України.

Кримінальне провадження №0000010 від 09.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової експертизи №СЕ-19/117-25/681-НЗПРАП від 10.01.2025 в сумі 2 387 грн 70 коп.

Речовий доказ у справі: речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-25/681-НЗПРАП від 10.01.2025 містить PVP масою 0,763 г та поміщена до полімерного сейф-пакету експертної служби МВС №5388501 знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено в судовому засіданні об 13 год 50 хв 10 березня 2025 року в залі судових засідань Комсомольського міського суду Полтавської області.