Провадження № 1-кп/202/1804/2024
ВИРОК

02 грудня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження №0000754 від 02.07.2024 року, у відношенні,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магадан Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, утриманців не маючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз;

-11.01.2023 Дніпровським апеляційним судом до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 дні,

-звільнений з Державної установи «Первомайська виправна колонія Харківської області №117» 14 червня 2023 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 15.07.2024 о 17 годині 07 хвилин 24 червня 2024 року в період часу з 07:30 до 11:40, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходився у гостях у потерпілого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в приміщенні квартири розташованої за адресою АДРЕСА_2 , де у кухні вказаної квартири спільно розпивали алкогольні напої. Далі приблизно о 11:30 ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 покинули приміщення кухні, та в цей час ОСОБА_4 побачив на кухонному столі пластикову банківську картку № НОМЕР_1 видану АТ «Універсал Банк», обладнану технологією безконтактної оплати (цифровим токеном), користувачем якої є ОСОБА_8 . Розуміючи, що на вказаній банківській картці можуть знаходитись грошові кошти, та в цей час у ОСОБА_4 , раптово виник злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документу, а саме електронного платіжного документу у вигляді банківської картки АТ «Універсал Банк» з метою подальшого її використання з метою подальшого заволодіння грошовими коштами.

Реалізуючи свій кримінально противоправний намір, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії є таємними для оточуючих, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з кухонного столу взяв банківську пластикову банківську картку № НОМЕР_1 видану АТ «Універсал Банк», обладнану технологією безконтактної оплати (цифровим токеном), користувачем якої ОСОБА_8 , тим самим заволодів нею, яка згідно п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 08 жовтня 1998 року №414, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, відкритим на ім`я ОСОБА_6 .

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 357 КК України.

Після цього, ОСОБА_4 , розуміючи, що на рахунку вказаної банківської карти наявні грошові кошти, та він може розраховуватись за товар вказаною карткою без введення пін-коду, тобто здійснювати покупки через банківську мережу безконтактного обслуговування, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме грошових коштів з вказаної банківської картки, достовірно знаючи, про введення воєнного стану на території України, затвердженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, переслідуючи мету таємного викрадення грошових коштів, не маючи ані дійсного, ані передбачуваного права користування вказаною карткою, достовірно знаючи, що він діє поза волею власника зазначеної картки ОСОБА_6 , 24.06.2024 у період часу з 11:45 до 16:13 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та в особистих інтересах, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою незаконного власного збагачення, діючи в умовах воєнного стану, розуміючи, що його дії є таємними для оточуючих, достовірно знаючи, що він діє поза волею користувача банківської картки АТ «Універсал Банк», а саме ОСОБА_6 , у магазинах міста Дніпра та Дніпропетровської області, розташованих за адресою: Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 108, приміщення № НОМЕР_2 , у приміщенні АЗС № 40 ТОВ «Алетея» з торговою залою, за адресою: м. Дніпро, вул. Архімеда, 1-К та у приміщені магазину «HOP HEY BEER SHOP МОРЕ ПИВА» ТОВ «МП-ДНІПРО», за адресою: АДРЕСА_3 через банківську мережу безконтактного обслуговування без введення пін-коду, неодноразово використав вищевказану банківську картку для розрахунку за товари на загальну суму 3832 грн. 10 коп.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 3832 гривні 10 копійок.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за вчинення ним кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву. Також, зазначив, що відшкодував матеріальну шкоду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України, зазначив, що обвинувачений відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, про що є розписка.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто умисні дії які виразилися у викрадення офіційного документа, та ч. 4 ст. 185 КК України, тобто умисні дії, які полягають у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченого та тяжкість і обставини скоєних злочинів, які не оспорюються сторонами справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, необхідного для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів в межах санкцій ч.1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При визначенні виду та розміру покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, що згідно ст. 12 КК України є тяжким умисним корисливим злочином; дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим, офіційно не працює, не одружений, утриманців не має, відшкодував заподіяну шкоду, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття; відсутність обставини, що обтяжує покарання.

З урахуванням принципу індивідуалізації покарання та особи обвинуваченого, який винуватість у вчинених злочинах визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, відшкодував заподіяну шкоду, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання, за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі; за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, та остаточно призначити покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким, у виді позбавлення воля строком на 5 (п`ять) років, крім того судом визнається можливим застосування положень ст. 75, 76 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком.

Разом з тим, з огляду на те, що судом визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів та призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі, та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, для запобігання ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, та забезпечення подальшого виконання вироку, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, втім після звільнення належних висновків не зробив і вчинив інкриміновані злочини, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з раніше визначеними обов`язками.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України, процесуальні витрати в рамках даного кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст.ст.: 349; 370; 373-374; ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 ,продовжити у вигляді домашнього арешту, строком до набрання вироком законної сили.

Речові докази, а саме: банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 залишити в матеріалах справи.

Речовий доказ, а саме: компакт диск з відеофайлом від 24.06.2024 року, який перебуває в матеріалах справи залишити в матеріалах справи.

Речовий доказ, а саме: компакт диск, що містить файл стосовно руху грошових коштів, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1