Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1033/23
номер провадження 1-кп/368/61/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2025 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретарів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в режимі відео конференції кримінальне провадження № 0000047 від 14.05.2023 р.

щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 28 ч. 2, 249 ч. 1 КК України,

щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 28 ч. 2, 249 ч. 1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

- сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9

сторони цивільного позову:

представники цивільного позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7

цивільні відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4

представники цивільних відповідачів адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 13.05.2023 близько 14.00-15.00 год., точний час судовим слідством не встановлено, перебуваючи на вулиці Велика в селі Стави Обухівського району Київської області домовився із ОСОБА_5 про спільне незаконне зайняття рибним добувним промислом з використанням заборонених знарядь лову - риболовних сіток на річці Горохуватка в селі Стави Обухівського району Київської області з метою використання виловленої риби для власних потреб.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , в період часу з 21 год. 00 хв. 13.05.2023 по 05 год. 25 хв. 14.05.2023, перебуваючи на річці Горохуватка поблизу вул. Велика в селі Стави Обухівського району Київської області, використовуючи дерев`яний човен, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, за допомогою заборонених знарядь лову шести сіток, у порушення ч. 1 ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ», ч. 1 п. 1 розділу IV «Правил любительського і спортивного рибальства»

затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 700 від 19 вересня 2022 року, п. 14 ст. 11 «Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.1998 № 1126, ст. 27 ЗУ «Про тваринний світ», усвідомлюючи протиправність своїх дій, в період природнього відтворення (нересту), який триває з 01 квітня до 20 травня 2023 року відповідно до Наказу від 22.03.2023 № НОД-116/6 Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області Держрибагенства «Про заходи із забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту», виданого на підставі ст. 10 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», пунктів 8.1, 8.3 «Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України», затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України 18.03.99 № 33, пункту 3 розділу II «Правил любительського і спортивного рибальства» затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19 вересня 2022 року № 700, умисно здійснили незаконний вилов з річки Горохуватка свіжої риби виду: «Карась сріблястий» у кількості 66 (шістдесят шість) екземплярів, з метою подальшого розпорядження ним на власний розсуд, які поклали до човна. Приблизно о 05 год. 25 хв. 14.05.2023, підпливши на човні із незаконно здобутою рибою до берега річки Горохуватка, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були зупинені працівниками відділення поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області.

14.05.2023 у період часу з 06 год. 40 хв. до 07 год. 13 хв. працівниками поліції під час огляду місця події на березі річки Горохуватка поблизу вулиці Велика в селі Стави Обухівського району Київської області у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вилучено свіжу рибу виду «Карась сріблястий» у кількості 66 (шістдесят шість) екземплярів та заборонені знаряддя лову - шість риболовних сіток, в яких знаходилася зазначена риба.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи № 820/23-23 від 19.07.2023, розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову риби 14.05.2023 на річці Горохуватка в с. Стави Обухівського району Київської області, становить 104 346 грн. 00 коп.

Шкода, заподіяна внаслідок незаконного вилову риби 14.05.2023 на річці Горохуватка в селі Стави Обухівського району Київської області, згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини проти довкілля» являється істотною через вилов великої кількості риби.

ОСОБА_5 13.05.2023 близько 14.00-15.00 год., точний час судовим слідством не встановлено, перебуваючи на вулиці Велика в селі Стави Обухівського району Київської області домовився із ОСОБА_4 про спільне незаконне зайняття рибним добувним промислом з використанням заборонених знарядь лову - риболовних сіток на річці Горохуватка в селі Стави Обухівського району Київської області з метою використання виловленої риби для власних потреб.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , в період часу з 21 год. 00 хв. 13.05.2023 по 05 год. 25 хв. 14.05.2023, перебуваючи на річці Горохуватка поблизу вулиці Велика в селі Стави Обухівського району Київської області, використовуючи дерев`яний човен, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, за допомогою заборонених знарядь лову - шести сіток, у порушення ч. 1 ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ», ч. 1 п. 1 розділу IV «Правил любительського і спортивного рибальства»

затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 700 від 19 вересня 2022 року, п. 14 ст. 11 «Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.1998 № 1126, ст. 27 ЗУ «Про тваринний світ», усвідомлюючи протиправність своїх дій, в період природнього відтворення (нересту), який триває з 01 квітня до 20 травня 2023 року відповідно до Наказу від 22.03.2023 № НОД-116/6 Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області Держрибагенства «Про заходи із забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту», виданого на підставі ст. 10 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», пунктів 8.1, 8.3 «Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України», затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України 18.03.99 №33, пункту 3 розділу II «Правил любительського і спортивного рибальства» затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19 вересня 2022 року № 700, умисно здійснили незаконний вилов з річки Горохуватка свіжої риби виду: «Карась сріблястий» у кількості 66 (шістдесят шість) екземплярів, з метою подальшого розпорядження ним на власний розсуд, які поклали до човна. Приблизно о 05 год. 25 хв. 14.05.2023, підпливши на човні із незаконно здобутою рибою до берега річки Горохуватка, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були зупинені працівниками відділення поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області.

14.05.2023 у період часу з 06 год. 40 хв. до 07 год. 13 хв. працівниками поліції під час огляду місця події на березі річки Горохуватка поблизу вулиці Велика в селі Стави Обухівського району Київської області у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вилучено свіжу рибу виду «Карась сріблястий» у кількості 66 (шістдесят шість) екземплярів та заборонені знаряддя лову - шість риболовних сіток, в яких знаходилася зазначена риба.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи № 820/23-23 від 19.07.2023, розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову риби 14.05.2023 на річці Горохуватка в с. Стави Обухівського району Київської області, становить 104 346 грн. 00 коп.

Шкода, заподіяна внаслідок незаконного вилову риби 14.05.2023 на річці Горохуватка в селі Стави Обухівського району Київської області, згідно п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини проти довкілля» являється істотною через вилов великої кількості риби.

Обвинувачений ОСОБА_5 відмовився давати показання та відповідати на питання, та вину не визнав та не визнав цивільний позов.

Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 суд сприймає як його спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності, оскільки в ході судового слідства стороною обвинувачення надано достатньо належних та допустимих доказів наявності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 28 ч. 2, 249 ч. 1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 відмовився давати показання та відповідати на питання, вину не визнав та не визнав цивільний позов.

Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 суд сприймає як його спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності, оскільки в ході судового слідства стороною обвинувачення надано достатньо належних та допустимих доказів наявності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 28 ч. 2, 249 ч. 1 КК України.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, документи, висновки експертів.

Незважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини, їхня вина у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 28 ч. 2, 249 ч. 1 України, підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні представника потерпілого в особі Кагарлицької міської ради ОСОБА_7 , свідків, безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів, висновків експертиз, в їхній сукупності, з урахуванням наступного.

Показаннями представника потерпілого в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області ОСОБА_7 , яка пояснила, що в дійсності річка Горохуватка, що в с. Стави належить до Кагарлицької громади. Діями обвинувачених громаді завдані збитки, тому в їх інтересах поданий позов, який вона підтримує. Кримінальне провадження слід розглядати за наявними матеріалами справи. Щодо міри покарання обвинуваченим покладається на погляд суду.

Крім показань представника потерпілого в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області ОСОБА_7 , вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується показаннями свідків, які будучи безпосередньо допитаними у судовому засіданні, зокрема, з урахуванням положень ст. 352 КПК України, та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, кожен окремо, підтвердили обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст. 91 КПК України, у тому числі й в частині дати, часу, місця та способу вчинення кримінального правопорушення, а саме:

?показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що він був понятим при огляді місця події. Він бачив човен, сітки та рибу. На березі також було двоє людей, яких він знає. Рибу вибирали із сіток. Рибу рахували працівники поліції. При складані протоколу огляду місця події зауважень не було;

?показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що у ніч з 13 на 14 травня було відпрацювання операції «Нерест», тому проводили огляд ставків, річок Кагарлицької громади. На річці, що в с. Стави Обухівського району він побачив двох чоловіків, які перебували на лодці. Спостереження за обвинуваченими здійснювали із іншого берега різки Горохуватка. Коли він прибув до берега, куди попливли люди в людці, то там вже був ОСОБА_12 . У лодці були саме обвинувачені. Один з них говорив, що у його дружини день народження, тому вирішили наловити рибу для столу;

?показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що у ніч з 13 на 14 травня він був у пішому патрулі. Патрулювання здійснювали біля річки в с. Стави Обухівського району Київської області. Він особисто бачив, як двоє людей у лодці тягли сітки, а потім попливли до берегу. Все відбувалось метрів 100 від нього. Коли вони підійшли і стали спостерігати як обвинувачені із сіток витягували рибу. Коли вони були біля обвинувачених, то викликали оперативну групу для фіксування вчиненого правопорушення;

?показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що в цей період ловля риби була заборонена, але неодноразово були дані, що рибу ловлять. В ніч з 13 травня на 14 травня 2023 року він здійснював патрулював р. Горохуватка в с. Стави. Близько 5 год. ранку побачив, що ловлять рибу. На лодці було двоє людей. Бачив, як вони витягували сітки з рибою. Розглядів людей лише, коли вони припливли до берегу. Коли вони припливли до берегу, то вони вирішили підійти. Один з них повідомив, що у його дружини день народження, а тому вирішити порибалити. Риба була жива та частинах їх знаходилася в сітках. Коли прибули до них, то викликали слідчо-оперативну групу. Відеозапис робив на власний телефон;

?показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що у ніч з 13 на 14 травня він був у пішому патрулі. Патрулювання здійснювали біля річки в с. Стави Обухівського району Київської області. Заявників щодо події не було. Просто було відпрацювання операції «Нерест». Бачив як двоє людей сиділо в лодці з вечора кидали сітка у річку. Затримали людей зранку. Патрулювання було разом із ОСОБА_16 було приблизно 5 штук. Риба була в сітках, яку вибрали, розложили на траві, а потім і порахували;

?показаннями свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що він є головним державним інспектором Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київської області. До нього зателефонували працівники поліції, та оскільки це була його дільниця, він приїхав до ВП № 1 Обухівського РУП. Риба була вже не жива. Він її оглянув та детально описав. Оглядав він також сітки, які також детально описав. Рибу він забрав та передав на зберігання ОСОБА_18 , оскільки з нею був укладений договір на зберігання водних біоресурсів. Протоколи про адміністративне правопорушення щодо обох обвинувачених він складав особисто, при цьому приїжджав до кожного правопорушника. У водоймах України мешкають два види карася - золотий та сріблястий. Карась живе всюди, де є вода. Даний вид риби відноситься до срібного карася, який розповсюджений у даних широтах;

?показаннями свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що вона є приватним підприємцем. Між нею та Державним агентством меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київської області було укладено договір, предметом якого було зберігання водних біоресурсів. 14 травня 2023 року по накладній № 6 від ОСОБА_17 нею було отримано карася сріблястого. Карасів було зважено та покладено в холодильник, де донині риба знаходиться. Окрім того, нею було зроблено запис в журналі про отриманні водний біоресурсів на зберігання;

?показаннями експерта ОСОБА_20 , яка пояснила, що висновок № 820/23-23 від 19.07.2023 підтримує в повному обсязі. Даний вид експертизи вона має проводити. Всі дані для експертизи їй надають або слідчий, або дізнавач, які вона використовує. Щодо визначення виду риби не ставилося питання. В Україні існує два види карасів - це срібний та золотий, де останнім є червонокнижний. У наданих документах була описана риба, а інших даних їй не потрібно. Всю інформацію для проведення експертизи вона брала із матеріалів кримінального провадження, надані їй разом із постановою про призначення експертизи та офіційними документами, які нею зазначені у висновку експерта. Як визначати завдані збитки довкіллю, визначено у постанові КМУ. Шкода, заподіяна внаслідок незаконного вилову риби 14.05.2023 на річці Горохуватка в с. Стави Обухівського району Київської області, згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» являється істотною через вилов великої кількості риби.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 95 КПК України:

Показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду.

Свідок, експерт зобов`язані давати показання слідчому, прокурору, слідчому судді та суду в установленому цим Кодексом порядку.

Суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору, або посилатися на них.

У ході судового розгляду не встановлено жодних підстав зацікавленості цих осіб у кримінальному провадження, вони будь-яких процесуальних (слідчих) дій у рамках кримінального провадження не здійснювали, а в судовому засіданні були допитані з приводу виявлення фактів неправомірних дій з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рамках досліджуваних обставин, оскільки в силу виконання своїх службових обов`язків такі обставини їм були відомі.

Покази свідків є логічними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їхній достовірності, оскільки безпосередньо допитаними у судовому засіданні, зокрема, з урахуванням положень ст. 352 КПК України, та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, кожен окремо, підтвердили обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст. 91 КПК України, у тому числі й в частині дати, часу, місця та способу вчинення кримінального правопорушення.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх винність доводиться письмовими доказами по справі, зокрема:

?витягом з кримінального провадження № 0000047, відомості про яке внесено 14.05.2023 р. (т. 1 а.с. 161-163), згідно якого 14 травня 2023 до відділення поліції № 1 Обухівського РУП надійшло повідомлення від працівників поліції ОСОБА_21 про те, що 14 травня 2023 приблизно о 05.25 год. в с. Стави Обухівського району працівниками поліції виявлено місцевих жителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які здійснювали незаконний вилов риби у місцевих водоймах риболовецькими сітками;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимим доказ зі сторони обвинувачення, а саме: витяг з кримінального провадження, оскільки він не відкривався стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможним.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 1 зазначено: витяг з ЄРДР.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даного доказу, а такому відсутні підстави для визнання його недопустимим.

?карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону (т. 1 а.с. 166), згідно якої було викликано СОГ, оскільки вчинено злочин у сфері довкілля, а саме: затримали гр.. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які разом здійснювали вилов риби сітками з водойми;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимим доказ зі сторони обвинувачення, а саме: картку первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону, оскільки вона не відкривалася стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможним.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 5 зазначено: картка первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даного доказу, а такому відсутні підстави для визнання його недопустимим.

?розстановкою особового складу (Кагарлик) задіяного на добове чергування 13.05.2023 р. (т. 1 а.с. 167), згідно якого у склад СОГ ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , пішим патрулем були ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_13 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 ;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимим доказ зі сторони обвинувачення, а саме: розстановку особового складу від 15.05.2023 р., оскільки він не відкривався стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможним.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 6 зазначено: розтановка.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даного доказу, а такому відсутні підстави для визнання його недопустимим.

?протоколом огляду місця події від 14.05.2023 р. (т. 1 а.с. 168-169), ілюстративною таблицею до протоколу ОМП від 14.05.2023 р. (т. 1 а.с. 170-173) та оптичний диск з файлами відеозапису слідчої дії (т. 1 а.с. 174), який було проведено в присутності двох понятих, спеціаліста, об`єктом якого є територія ставу, який не перебуває в оренді чи користуванні інших осіб та знаходиться в с. Стави Обухівського району Київської області поблизу вулиці Велика. Проїзд до ставу здійснюється через дорогу, розташованої напроти домогосподарства по АДРЕСА_3 . Територія ставу не огороджена. По території ставу знаходиться сухий очерет, частково дерева та кущі. На траві біля ставу було виявлено синтетичний мішок білого кольору, в якому малася сітка з рибою карасем. Поблизу човна на землі виявлено пакет з поліетилену білого кольору з карасем у середині. Поблизу човна знаходилося два чоловіка: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Зі їх слів саме вони здійснювали вилов риби сітками. Човен належить ОСОБА_5 . Після виймання риби із сіток та викладання їх на землю було встановлено їх загальну кількість - 66 штук. Після огляду рибу поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору та за допомогою вагів із зазначенням ваги на їх передній частині було встановлено 8 кг 695 грм. Після зважування рибу в пакеті поміщено до синтетичного мішка білого кольору, до якого прикріплено бірку з підписами понятих та скріплено печаткою «Для довідок». Сіток нараховано в кількості 6 шт., зі слів риболовів, з вічками 30х40. На сітках маються прикріплені пусті пластикові пляшки ємністю 0,5 л по 2 шт. на кожній сітці. Після огляду 6 сіток поміщено до синтетичного білого мішка, який скріплено біркою з написами понятих та печаткою «Для довідок». Рибу та сітки вилучено до Обухівського РУП в якості речового доказу;

?протоколом огляду (відеозапису) від 15.05.2023 року (т. 1 а.с. 175), згідно якого при перегляді зазначених відеофайлів встановлено, що у відеофайлах міститься відеозапис до слідчої дії - огляд місця події на березі водойми на річці Горохуватка поблизу вулиці Велика в с. Стави Обухівського району Київської області, в ході якого було виявлено і вилучено з місця події рибальські сіті в кількості 6 штук, якими ОСОБА_4 і ОСОБА_5 незаконно ловили рибу, а також свіжу рибу, а саме: карась у кількості 66 штук, яка знаходилася у вказаних сітях. Відеозапис у відеофайлі з назвою «00015» починається о 06 год. 40 хв. і закінчується о 06 год. 45 хв. 14.05.2023 р., а у відеофайлі з назвою «00016» починається о 07 год. 09 хв. і закінчується о 07 год. 13 хв. 14.05.2023 р. В ході перегляду вказаних відеофайлів, за допомогою системного блоку зроблено дві резервні копії цього файлу, а саме файл скопійовано на жорсткий диск системного блоку, з якого скопійовано на два оптичні носії - оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4,7 Gb;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимими докази зі сторони обвинувачення, а саме: протокол огляду місця події від 14.05.2023 р. з додатками та протокол огляду відеозапису, оскільки вони не відкривалися стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможними.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п.п. 9-12 зазначено: протокол огляду місця події, ілюстративна таблиця, оптичний диск, протокол огляду відеозапису.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даних доказів, а такому відсутні підстави для визнання їх недопустимими.

?постановою про визнання та приєднання до провадження речових доказів від 15.05.2023 р. (т. 1 а.с. 176), згідно якої оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4,7 Gb з відеофайлами формату «МТS- з назвою «00015» розміром 379200 Кб та «00016» розміром 341280 Кб відеозаписом слідчої дії - проведення огляду місця події на березі водойми річці Горохуватка поблизу вулиці Велика в с. Стави Обухівського району Київської області, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000047 від 14.05.2023 - приєднано до кримінального провадження № 0000047 від 14.05.2023 в якості речових доказів;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимим доказ зі сторони обвинувачення, а саме: постанови про визнання речовим доказом від 15.05.2023 р., оскільки вона не відкривалася стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможним.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 13 зазначено: постанова про визнання речовими доказами.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даного доказу, а такому відсутні підстави для визнання його недопустимим.

?протоколом огляду від 14.05.2023 р. (т. 1 а.с. 177-179) та ілюстративною таблицею до протоколу огляду від 14.05.2023 р. (т. 1 а.с. 180-181), який проведено у присутності понятих та спеціаліста головного державного інспектора ОСОБА_17 та з використанням фотографування проводився огляд перед адміністративною будівлею ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, предметом огляду була риба, вилучені слідчим 14.05.2023 року під час огляду місця події на березі річки Горохуватка в с. Стави Обухівського району Київської області поблизу вулиці Велика. Так, предметом огляду є білий поліетиленовий мішок, верхівка якого перев`язана сірою ниткою, до якої прив`язана бирка. У мішку знаходився чорний поліетиленовий пакет. В пакеті знаходиться свіжа риба різних розмірів, але з однаковими морфологічними ознаками карась сріблястий в кількості 66 штук. Так тіло риби з товстою спиною, луска велика має забарвлення від темного сріблястого кольору на спині до світлого сріблястого на животі. Спинний плавець довгий. Вушки відсутні. Після огляду рибу - карася срібного в кількості 66 штук, було передано на зберігання спеціалісту ОСОБА_17 ;

?протоколом огляду від 14.05.2023 р. (т. 1 а.с. 185-187) та ілюстративною таблицею до протоколу огляду від 14.05.2023 р. (т. 1 а.с. 188-193), який проведено у присутності понятих та головного державного інспектора ОСОБА_17 як спеціаліста, з використанням фото фіксації, проводився огляд перед адміністративною будівлею ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, предметом огляду були риболовецькі сітки вилучені слідчим 14.05.2023 р. під час огляду місця події на березі річки Горохуватка поблизу вулиці Велика в с. Стави Обухівського району Київської області , які знаходилися у поліпропіленовому мішку, верхівка якого була перев`язана сірою ниткою, до якої було прикріплено бірку. У мішку знаходилися шість риболовецьких сіток, які є мокрими та забрудненими річковим сміттям. Сітки мають наступні розміри: сітка № 1: довжина 20 м., висота полотна 150 см, розмір вічка 35 мм (фіолетова); сітка № 2: довжина 20 м., висота полотна 140 см, розмір вічка 40 мм (зелено-сіра); сітка № 3: довжина 30 м., висота полотна 130 см, розмір вічка 40 мм (зелено-сіра); сітка № 4: довжина 30 м., висота полотна 110 см, розмір вічка 40 мм (фіолетова); сітка № 5: довжина 45 м., висота полотна 150 см, розмір вічка 55 мм (зелено-сіра); сітка № 6: довжина 45 м., висота полотна 100 см, розмір вічка 40 мм (зелено-сіра). Після огляду сітки попередня бірка поміщені до білого пропіленового мішка, верхівка якого обв`язана чорною ниткою, до якої прикріплена картонна бірка з пояснювальним записом та передано їх на зберігання до кімнати речових доказів Обухівського РУП ГУ НП в Київській області;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимими докази зі сторони обвинувачення, а саме: протоколи огляду предметів від 14.05.2023 р. з таблицею та посвідчення, оскільки вони не відкривалися стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможними.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п.п. 14-16 зазначено: протокол огляду речей, предметів, документів, ілюстративна таблиця та копія посвідчення.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд вважає, що ОСОБА_17 , який є головним державним інспектором Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київської області встановив видову належність риби, описавши її детально в протоколі огляду від 14.05.2023 р.

У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даних доказів, а такому відсутні підстави для визнання їх недопустимими.

?розпискою головного державного інспектора Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київської області ОСОБА_17 (т. 1 а.с. 183), згідно якої 14.05.2023 р. ним отримано на відповідальне зберігання свіжу рибу - карась 66 шт., вагою 8 кг 700 гр. від начальника сектору дізнання ВП № 1 Обухівського РУП ОСОБА_31 ;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимим доказ зі сторони обвинувачення, а саме: розписку про отримання від 14.05.2023 р., оскільки вона не відкривалася стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможним.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 17 зазначено: розписка.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даного доказу, а такому відсутні підстави для визнання його недопустимим.

?накладною № 6 від 14.05.2023, р. (т. 1 а.с. 184) згідно якої ОСОБА_17 передав, а Арборак отримала карася сріблястого в кількості 8,7 кг ;

?постановою про визнання та приєднання до провадження речових доказів (т. 1 а.с. 194-195), згідно якої вилучені 14.05.2023 у ході огляду місця події на березі водойми на річці Горохуватка поблизу вулиці Велика в с. Стави Обухівського району Київської області наступні предмети, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні №0000047 від 14.05.2023: рибальські сітки в кількості 6 штук, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 ; незаконно виловлену свіжу рибу, а саме: карась у кількості 66 штук; приєднано до кримінального провадження № 0000047 від 14.05.2023 в якості речових доказів. Речові докази - рибальські сітки в кількості 6 штук, передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області. Речові докази - незаконно виловлену свіжу рибу, а саме: сріблястого карася у кількості 66 штук, передано на зберігання головному державному інспектору управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київської області ОСОБА_17 ;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимим доказ зі сторони обвинувачення, а саме: постанову про визнання речовим доказом від 14.05.2023 р., оскільки вона не відкривалася стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможним.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 21 зазначено: постанова про визнання майна речовими доказами та передачу його на зберігання.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даного доказу, а такому відсутні підстави для визнання його недопустимим.

?ухвалою слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 25.05.2023 р. (т. 1 а.с. 196-197) було накладено арешт на вилучені 14.05.2023 у ході огляду місця події на березі водойми на річці Горохуватка поблизу вулиці Велика в с. Стави Обухівського району Київської області наступні предмети, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні №0000047 від 14.05.2023: рибальські сітки в кількості 6 штук, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 ; незаконно виловлену свіжу рибу, а саме: карась у кількості 66 штук;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимим доказ зі сторони обвинувачення, а саме: ухвалу суду про накладення арешту від 25.05.2023 р., оскільки вона не відкривалася стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможним.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 26 зазначено: ухвала слідчого судді.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даного доказу, а такому відсутні підстави для визнання його недопустимим.

?висновком експерта № 820/23-23 від 19.07.2023 року (т. 1 а.с. 200-202), згідно якого розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову риби 14.05.2023 на річці Горохуватка в с. Стави Обухівського району Київської області, становить 104346 (сто чотири тисячі триста сорок шість) гривень 00 коп. Шкода, заподіяна внаслідок незаконного вилову риби 14.05.2023 на річці Горохуватка в с. Стави Обухівського району Київської області, згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» являється істотною через вилов великої кількості риби;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимим доказ зі сторони обвинувачення, а саме: висновок експерта від 19.07.2023 р. з додатками, оскільки він не відкривався стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможним.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 32 зазначено: висновок судової інженерно-екологічної експертизи.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даного доказу, а такому відсутні підстави для визнання його недопустимим.

Для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у відповідності п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України визначена обов`язковість призначення експертизи.

Наданий органом досудового розслідування розрахунок збитків, заподіяних водним біоресурсам України внаслідок незаконного вилову риби, суд визнає належним доказом того факту, що внаслідок незаконного вилову риби було завдано істотної шкоди.

Слід зазначити, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду стороною захисту не заявлялося жодних клопотань щодо проведення повторних чи додаткових експертних досліджень, не зазначено жодних підстав їх проведення.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування разом з висновком експерта не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, а тому висновок судової інженерно-екологічної експертизи № 820/23-23 від 19.07.2023 року суд вважає допустимим доказом.

У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

?листом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 05.06.2023 р. (т. 1 а.с. 204), згідно якого Київським рибоохоронним патрулем дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) громадянам ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Стави, Кагарлицького району Київської області, жителю АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Стави, Кагарлицького району Київської області, жителю АДРЕСА_2 не видавався;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимими докази зі сторони обвинувачення, а саме: вимогу про надання документів від 25.05.2023 р. та відповідь від 05.06.2023 р., оскільки вони не відкривалися стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможними.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 33-34 зазначено: вимога про надання документів та відповідь.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даних доказів, а такому відсутні підстави для визнання їх недопустимими.

?листом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 05.06.2023 р. (т. 1 а.с. 206), згідно якого надано засвідчені паперові копії наказів Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 22 березня 2023 № НОД-116/6 "Про заходи із забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту" та від 28 березня 2023 № НОД-138/6 "Про внесення змін до додатку 1 наказу від 22.03.2023 № НОД-116/6 "Про заходи із забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту";

?наказом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 22.03.2023 р. № НОД-116/6 "Про заходи із забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту" (т. 1 а.с. 207-209), згідно якого затверджено терміни заборони на лов (добування) водних біоресурсів весняно - літній період їх природного відтворення (нересту) у 2023 році на водних об`єктах у районі діяльності Київського рибоохоронного патруля: у всіх водосховищах і озерах з затоками, протоками, включаючи зону підтоплення - з 01 квітня до 10 червня; у всіх річках та їх кореневих водах - з 01 квітня до 20 травня; у новостворених водних об`єктах, а також у придатковій системі річок та інших водних об`єктах - з 01 квітня до 30 червня. У період заборони на лов (добування) водних біоресурсів на рибогосподарських водоймах встановлюється заборона діяльності передбачена Правилами любительського і спортивного рибальства, затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 вересня 2022 року № 700, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 листопада 2022 року за № 1412/38748 (зі змінами) та Правилами промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктів України, затвердженими наказом Державного комітету рибного господарство України від 18 березня 1999 року № 33, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 травня 1999 року за № 326/3619 (зі змінами). Заборонено, у період нересту пересування всіх транспортних засобів чи моторних суден у заборонених місцях та на нерестовищах (за винятком установлених суднових ходів), за виключенням суден, які використовуються органами рибоохорони та іншими уповноваженими органами державної влади. Затверджено Перелік меж нерестовищ у районі діяльності Київського рибоохоронного патруля, на яких забороняється лов (добування) водних біоресурсів у період нересту 2023 року (додаток 1). На період заборони дозволено любительський та спортивний лов відповідно до вимог Правил любительського рибальства;

?наказом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 28.03.2023 р. № НОД-138/6 " Про внесення змін до додатку 1 наказу від 22.03.2023 № НОД-116/6 "Про заходи із забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту " (т. 1 а.с. 210-211), згідно якого затверджено викладений в новій редакції «Перелік меж нерестовищ у районі діяльності Київського рибоохоронного патруля, на яких забороняється лов (добування) водних біоресурсів у період нересту 2023 року». Старшим рибоохоронних дільниць або особам, що їх заміщують: посилити охорону водойм, місць нерестовищ і шляхів підходу до них плідників риб. Залучити до охорони водойм підрозділи Національної поліції України, Державної прикордонної служби України, Державну екологічну інспекцію, користувачів водних біоресурсів, громадськість, підприємства, установи, організації;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимими докази зі сторони обвинувачення, а саме: вимогу від 26.05.2023 р. про надання документів та відповідь від 02.06.2023 р., оскільки вони не відкривалися стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможними.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 35-38 зазначено: вимога про надання документів та відповідь.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даних доказів, а такому відсутні підстави для визнання їх недопустимими.

?листом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 05.06.2023 р. (т. 1 а.с. 213-214), згідно якого повідомлено наступне. Громадянин ОСОБА_4 , посадовими особами Київського рибоохоронного патруля до адміністративної відповідальності за порушення пов`язані з незаконним виловом риби не притягався. Крім того, посадовими особами Київського рибоохоронного патруля адміністративні матеріали відносно громадянина ОСОБА_4 не складалися. Громадянин ОСОБА_5 , посадовими особами Київського рибоохоронного патруля до адміністративної відповідальності за порушення пов`язані з незаконним виловом риби не притягався. Крім того, посадовими особами Київського рибоохоронного патруля адміністративні матеріали відносно громадянина ОСОБА_5 не складалися;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимими докази зі сторони обвинувачення, а саме: вимогу від 26.05.2023 р. про надання документів та надання інформації від 05.06.2023 р., оскільки вони не відкривалися стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможними.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 39-40 зазначено: вимога про надання документів та відповідь.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даних доказів, а такому відсутні підстави для визнання їх недопустимими.

?листом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 05.06.2023 р. (т. 2 а.с. 1-3) повідомлено, що згідно ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ» «для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом». Відповідно до п.п. 1 п. 1 р. IV. Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 вересня 2022 року № 700, зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 16 листопада 2022 року за № 1412/38748 «забороняється добування (вилов) такими знаряддями: сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), за винятком раколовок конструкції хапка», підсак та ручних драг, встановлених цими Правилами розмірів». Правовою нормою Правил промислового рибальства у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2023 року за № 665/39721 затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 10 квітня 2023 року № 785 передбачено: п. 3 р. II Під час використання пасивних знарядь лову, розташованих повністю в товщі води, їх положення позначається за допомогою розпізнавальних знаків. Пасивні знаряддя лову, з метою визначення їхньої належності, повинні маркуватись бирками для маркування знарядь лову. Кріплення бирок для маркування знарядь лову здійснюється на сітку до верхньої підбори на відстані до 1 м від одного з кінців сітки. Пп. 19 п. 2 р. III під час здійснення промислу забороняється використовувати сітки всіх типів (за виключенням спеціалізованого промислу, передбаченого цими правилами) з кроком вічка менше 36 мм та сітки з кроком вічка від 52 мм до 70 мм у дніпровських водосховищах; в усіх інших водних об`єктах - сітки з кроком вічка менше 30 мм та сітки з кроком вічка від 52 мм до 68 мм. п. 4 р. II Територіальні органи Держрибагентства на підставі науково-біологічних обгрунтувань наукових установ, підприємств та організацій, що належать до сфери управління Держрибагентства, Національної академії наук України та Національної академії аграрних наук України можуть дозволяти: застосування сіток з кроком вічка від 52 мм до 68 мм для спеціалізованого промислу старших вікових груп карася сріблястого, плітки, плоскирки. Також враховуючи приписи п. 11 Режиму рибальства у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) України у 2023 році зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2022 р. за № 1590/38926 та затвердженому наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 08 грудня 2022 року № 1003 забороняється під час здійснення промислу: на Київському водосховищі використання ставних сіток з кроком вічка менше а=38 мм, ставних сіток з кроком вічка а = 48-49 мм та а = 69-74 мм протягом усього року; на Канівському водосховищі використання ставних сіток з кроком вічка менше ніж а = 36 мм, ставних сіток з кроком вічка а = 48-49 мм та а = 69-74 мм протягом усього року. Враховуючи вищевикладене, вказані у запиті сітчасті знаряддя лову, а саме: сітки 6 од. - є забороненими знаряддями лову водних біоресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства особами, які не мають дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) на водоймах загального користування впродовж усього року. Крім того, знаряддя лову, які було вилучено працівниками поліції в ході проведення огляду місця події за фактом внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 14 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 249 КК України, а саме сітчасті знаряддя лову, а саме: сітка № 1 - 1 од. дозволена для використання у промисловому лові особами, які мають дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) (користувачами водних біоресурсів) на Канівському водосховищі проте водночас заборонена для використання на Київському водосховищі; сітки № 2 - № 5 - 5 од. дозволені для використання у промисловому лові особами, які мають дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) (користувачами водних біоресурсів); сітка № 6 - 1 од. заборонене для використання у промисловому лові особами, які мають дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) (користувачами водних біоресурсів), що не мають дозволу на спеціальний вилов на підставі науково-біологічних обґрунтувань;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимими докази зі сторони обвинувачення, а саме: вимогу про надання документів від 26.05.2023 р. та надання відповіді на вимогу, оскільки вони не відкривалися стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможними.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 41-42 зазначено: вимога про надання документів та відповідь.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даних доказів, а такому відсутні підстави для визнання їх недопустимими.

?договором зберігання від 15.02.2023 року (т. 2 а.с. 10-12), який було укладення між поклажодавцем - Державним агентством меліорації та рибного господарства України в особі начальника Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області - ОСОБА_32 , з однієї сторони, та зберігачем - фізичної особи-підприємця ОСОБА_19 , що діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, уклали даний Договір про наступне: одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати речі, які передані їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути їх поклажодавцеві у схоронності. Місцями зберігання речей є рибоприймальні пункти зберігача, які знаходяться за адресою АДРЕСА_4 . Найменування речей - риба та інші водні біоресурси. Передані за даним договором речі зберігаються зберігачем безоплатно;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимими докази зі сторони обвинувачення, а саме: вимогу про надання документів від 26.05.2023 р. та надання відповіді на вимогу, оскільки вони не відкривалися стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможними.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 43-45 зазначено: вимога про надання документів, відповідь та копія договору зберігання та копія накладної № 6.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даних доказів, а такому відсутні підстави для визнання їх недопустимими.

?листом Інституту рибного господарства (т. 2 а.с. 15-17), який було роз`яснено, що одним з критеріїв істотної шкоди є вилучення великої кількості водних ресурсів. З біологічної точки зору "велика кількість" вилучених водних біоресурсів відповідає кількості, яка перевищує середній показник природної смертності. Якщо розглядати один акт незаконного добування водних біоресурсів, слід використовувати показник денної природної смертності. Для більшості представників іхтіофауни внутрішніх прісноводних водойм України показник денної природної смертності становив 0,1 %, що є граничною величиною при оцінці істотності шкоди. Враховуючи, що різні види риб характеризуються різною чисельністю (відповідно, різним гранично допустимим виловом), а в улові можуть фіксуватися кілька видів, для оцінки суттєвої шкоди у загальному випадку доцільно використовувати показники, які відповідають середньому локальному іхтіоценозу. Таким чином буде забезпечена оцінка сумарного ефекту від вилучення різних видів риб (навіть в межах гранично допустимої їх кількості). Крім того, це дозволить здійснювати кількісну оцінку істотності шкоди для водних об`єктів різного типу, адже буде включати інтегральну (в частині «кількість-вартість») характеристику прісноводного іхтіоценозу. Оцінка шкоди здійснюється з точки зору погіршення відтворювальної здатності популяції, тому враховується лише види з можливістю природного відтворення у даній водоймі. Для уніфікації поняття "велика кількість" по відношенню до локального іхтіоценозу прийняті наступні вихідні положення: 1. Обсяги вилучення за один акт добування водних біоресурсів перевищують середню добову природну смертність основних промислових видів. 2. Розрахунки проводились для усередненого улову неселективного знаряддя лову, тобто улову, в якому представники іхтіофауни наявні пропорційно їх чисельності у водоймі (без урахування непромислових та малоцінних у промисловому відношенні видів та видів, відтворення яких здійснюється виключно штучним шляхом). 3. Оцінка здійснювалась для типового іхтіокомплексу зарегульованої малої річки. Незаконний лов здійснювався на р. Горохуватка, яка є притокою першого порядку р. Рось; тому у якості аналога визначено Білоцерківське верхнє водосховище, яке створене шляхом зарегулювання середньої течії р. Рось. Запас водних біоресурсів у 2023 р. приймався на рівні, який визначений Режимом рибогосподарської експлуатації Білоцерківського верхнього водосховища, погодженим Державним агентством меліорації та рибного господарства України 25.04.2018 р. за нормативним коефіцієнтом річної промислової смертності 0,25. Переведення запасу в кількість здійснювали шляхом ділення на середню індивідуальну масу, яка визначалась на підставі даних по водних об`єктах-аналогах (зарегульовані ділянки середніх річок зони Лісостепу). Величина збитків, які інтегральний кількісний показник істотності шкоди, вираховувалась в неоподаткованих мінімумах доходів громадян - НМДГ (у відповідності до такс, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 № 1039 "Про внесення змін у додатки 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 р. № 1209 «Про внесення змін у додатки 1-3 до постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 р. № 1209». Таким чином, загальний збиток іхтіофауні р. Горохуватка, зокрема в межах с. Стави Обухівського району Київської області, який дозволяє характеризувати шкоду, як суттєву у 2023 р. становить 4140 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Розрахунок збитків у вартісному вираженні здійснювався у відповідності до такс, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 № 1039 «Про внесення змін у додатки 1-3 до постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 р. № 1209». Визначення суми штрафних санкцій проводилось на підставі пункту 5 підрозділу 1 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (у відповідності до листа Міндоходів України від 29.07.2013 № 7692/6/99-99-10-04-02-15/2667). Сумарний розмір збитків, завданих державі внаслідок незаконного добування водних біоресурсів відповідно до матеріалів кримінального провадження складає 6138 НМДГ або 104346 (сто чотири тисячі триста сорок шість) грн. Таким чином, фактичний сумарний збиток, завданий незаконним вилученням водних біоресурсів в рамках розслідування кримінального провадження № 0000047 від 14.05.2023 р. перевищує вказану граничну величину. У відповідності до наказу Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 22.03.2023 № НОД-116/6 «Про заходи забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту", незаконний лов здійснювався в період весняно-літньої (нерестової) заборони. Фактичні терміни нерестової активності сріблястого карася у поточному році не відповідають періоду вчинення правопорушення, яке розглядається в рамках кримінального провадження № 0000047 від 14.05.2023 р. У відповідності до ст. 52-1 Закону України "Про тваринний світ" та п. IV. 1 «Правил любительського і спортивного рибальства", затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 р. за № 700 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.11.2022 р. за № 1412/38748, лов сітками на рибогосподарських водних об`єктах України може здійснюватися тільки за наявності дозвільних документів, які отримуються у відповідності до "Порядку видачі дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) або відмови в його видачі, переоформлення, видачі дубліката та анулювання зазначеного дозволу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2013 р. N 801 та Порядку здійснення спеціального використання водних біоресурсів у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), внутрішніх морських водах, територіальному морі, виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2015 р. N 992 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1479). Знаряддя лову повинно бути обмірковане зареєстрованими в органах рибоохорони бірками, а рибалка, який здійснює лов ставними сітками, повинен мати при собі документи на право промислу (згідно з пп.22, 23 «Порядку здійснення спеціального використання..."). У всіх інших випадках лов риболовецькими сітками в незалежності від їх параметрів на внутрішніх водних об`єктах України є забороненим. Враховуючи вищенаведене, за таким критерієм (у відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10 грудня 2004 р. № 17 "Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля"): «вилов риби в період нересту», «добування великої кількості водних біоресурсів" шкода рибному господарству України, яка завдана вилученням водних біоресурсів відповідно до матеріалів кримінального провадження №0000047 від 14.05.2023 р. є істотною;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимими докази зі сторони обвинувачення, а саме: запит про надання документів від 29.05.2023 р. та відповіді на запит інституту рибного господарства, оскільки вони не відкривалися стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможними.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п.п. 47-48 зазначено: вимога про надання документів та відповідь.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даних доказів, а такому відсутні підстави для визнання їх недопустимими.

?листом регіонального офісу водних ресурсів річки Рось Державного агентства водних ресурсів України від 16.06.2023 року (т. 2 а.с. 20) та додаток (т. 2 а.с. 21) про те, що по території с. Стави Обухівського району Київської області протікає р. Горохуватка та її протоки, на яких розміщено 20 водних об`єктів. Всі є русловими та експлуатуються у каскаді водойм. Поряд з вул.. Велика с. Стави Обухівського району Київської області розташоване Ставівське водосховище. Джерелами живлення даного водосховища є річка Горохуватка та її права притока річка Безіменна, що впадає в даний водний об`єкт;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимими докази зі сторони обвинувачення, а саме: запит у кримінальному провадженні від 09.06.2023 р. та надання відповіді на вимогу з додатками, оскільки вони не відкривалися стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможними.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 49-51 зазначено: запит, відповідь та інформація щодо площинних водних об`єктів.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даних доказів, а такому відсутні підстави для визнання їх недопустимими.

?протоколом огляду документів від 21.07.2023 року (т. 2 а.с. 25-27), згідно якого предметом огляду є адміністративний матеріал № 372/2735/23 про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_5 , 1971 року народження, за ч. 4 ст. 85 КУпАП та адміністративний матеріал № 372/2736/23 про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_4 , 1969 року народження, за ч. 4 ст. 85 КУпАП. При огляді адміністративного матеріал № 372/2736/23 про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_4 , 1969 року народження встановлено, що матеріали пронумеровані та зшиті на 22 аркушах. У вказаних матеріалах наявні такі документи: протокол № 015138 про адміністративне правопорушення від 14.05.2023 відносно ОСОБА_4 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП; завірена копія протоколу № 015137 про адміністративне правопорушення від 14.05.2023 відносно ОСОБА_5 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП; копія витягу з ЄРДР кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000047; протокол огляду та вилучення речей і документів від 14.05.2023; акт огляду водних біоресурсів вилучених відповідно до протоколу № 015138 від 14.05.2023 у селі Стави Київської області; розрахунок матеріальної шкоди до протоколу № 015138 від 14.05.2023,

скоєного гр. ОСОБА_4 ; накладна № 6 від 14.05.2023; план-схема місця скоєння адміністративного правопорушення; витяг з Правил любительського та спортивного рибальства; витяг з Закону України «Про тваринний світ»; протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2023; постанова судді Обухівського районного суду від 21.06.2023; супровідний лист до Київського рибоохоронного патруля; конверти; протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2023; запит судді до державної фіскальної служби від 19.07.2023; супровідний матеріалів про адміністративне правопорушення до Кагарлицького районного суду Київської області; копія запиту № 3553/109/1603/02-23 до Кагарлицького районного суду від 21.07.2023; постанова судді Кагарлицького районного суду Київської області від 21.07.2023. При огляді адміністративного матеріал № 372/2735/23 про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_5 , 1971 року народження, встановлено, що матеріали пронумеровані та зшиті на 23 аркушах. У вказаних матеріалах наявні такі документи: протокол № 015137 про адміністративне правопорушення від 14.05.2023 відносно ОСОБА_5 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП; завірена копія протоколу №015138 про адміністративне правопорушення від 14.05.2023 відносно ОСОБА_4 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП; копія витягу з ЄРДР кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000047; завірена копія протоколу огляду та вилучення речей і документів від 14.05.2023; завірена копія акту огляду водних біоресурсів вилучених відповідно протоколу № 015138 від 14.05.2023 у селі Стави Київської області; завірена копія розрахунку матеріальної шкоди до протоколу № 015138 від 14.05.2023; завірена копія накладної № 6; завірена копія план-схеми місця скоєння адміністративного правопорушення; витяг з Правил любительського та спортивного рибальства; витяг із Закону України «Про тваринний світ»; супровідний матеріалів про адміністративне правопорушення до Кагарлицького районного суду Київської області; протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2023; постанова судді Обухівського районного суду від 21.06.2023; супровідний лист до Київського рибоохоронного патруля; конверти; протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2023; запит судді до державної фіскальної служби від 19.07.2023; запит № 3553/109/1603/02-23 до Кагарлицького районного суду від 21.07.2023; постанова судді Кагарлицького районного суду Київської області від 21.07.2023;

?постановою про визнання та приєднання до провадження речових доказів (т. 2 а.с. 28-31), згідно якої адміністративний матеріал № 372/2736/23 про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_4 , 1969 року народження - приєднано до кримінального провадження № 00000474.05.2023 в якості речового доказу. Адміністративний матеріал № 372/2735/23 про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_5 , 1971 року народження - приєднано до кримінального провадження № 00000 від 14.05.2023 в якості речового доказу;

?матеріалами адміністративної справи № 372/2735/23 відносно ОСОБА_5 , 1969 року народження за ч. 4 ст. 85 КУпАП (т. 2 а.с. 32-55), згідно якого 14.05.2023 року о 06 год. 40 хв. ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 поблизу с. Стави Обухівського району Київської області грубо порушив правила рибальства, а саме: здійснював вилов риби з дерев`яного човна сітками лісковими: L - 20mm, h-1.5 m, a-36х36 mm; L- 20mm h-1.4 m, a-40х40 mm; L - 30mm, h-1.3 m, a-40х40 mm; L - 30mm, h-1.1 m, a-40х40 mm; L - 45mm, h-1.5 m, a-55х55 mm; L - 45mm, h-1m, a- 40х40 mm. Виловив рибу карась 66 екземплярів, загальною вагою 8.7 кг, заподіявши шкоди рибним запасам України на суму 104346 грн., чим порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та вчинив правопорушення передбачене ст. 85 ч.4 КУпАП та постановою судді Кагарлицького районного суду Київської області від 21.07.2023 року справу відносно ОСОБА_5 за ст.. 85 ч.4 КУпАП передано до Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури та провадженням закрито у зв`язку з передачею до прокуратури;

?матеріалами адміністративної справи № 372/2736/23 відносно ОСОБА_4 , 1969 року народження за ч. 4 ст. 85 КУпАП (т. 2 а.с. 56-78), згідно якого 14.05.2023 року о 06 год. 40 хв. ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 поблизу с. Стави Обухівського району Київської області грубо порушив правила рибальства, а саме: здійснював вилов риби з дерев`яного човна сітками лісковими: L - 20mm, h-1,5 m, a-36х36 mm; L- 20mm h-1,4 m, a-40х40 mm; L - 30mm, h-1,3 m, a-40х40 mm; L - 30mm, h-1,1 m, a-40х40 mm; L - 45mm, h-1,5 m, a-55х55 mm; L - 45mm, h-1m, a- 40х40 mm. Виловив рибу карась 66 екземплярів, загальною вагою 8,7 кг, заподіявши шкоди рибним запасам України на суму 104 346,00 грн., чим порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та вчинив правопорушення передбачене ст. 85 ч.4 КУпАП та постановою судді Кагарлицького районного суду Київської області від 21.07.2023 року справу відносно ОСОБА_4 за ст.. 85 ч.4 КУпАП передано до Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури та провадженням закрито у зв`язку з передачею до прокуратури;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимими докази зі сторони обвинувачення, а саме: оригінали адміністративних справ на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , запит про надання адміністративних матеріалів та постанови про визнання речовими доказами, оскільки вони не відкривалися стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможними.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 52-98 зазначено: запит, супровід і т.д.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даних доказів, а такому відсутні підстави для визнання їх недопустимими.

?протоколом проведення слідчого експерименту від 21.07.2023 р. (т. 2 а.с. 144-147) та оптичний диск до протоколу слідчого експерименту від 21.07.2023 року (т. 2 а.с. 148), який було проведено за участю підозрюваного ОСОБА_4 , спеціаліста ОСОБА_23 , який проводив відеофіксацію, під час якого ОСОБА_4 повідомив, що він домовився із ОСОБА_5 поставити сітки. Ввечері взяли сітки та на дерев`яній лодкі ОСОБА_33 , разом поставили сітки на річці. На другий день приблизно о п`ятій ранку вони зняли сітки. Як тільки мішки викинули на берег, до них прибігли працівники поліції. Потім працівники поліції викликали слідчу групу. Слідча вилучила сітки та рибу в кількості 66 штук. Проте, що вилучена риба є срібний карасем, було сказано спеціалістом з риб надзором. Вину в незаконному вилові срібного карася визнав;

?протоколом огляду від 21.07.2023 року (т. 2 а.с. 150), згідно якого предметом огляду є цифрова фотокамера Nikon моделі COOLPIX W300. При огляді фотокамери встановлено, що в ній установлений цифровий носій карта пам`яті «Kingston» 16 GB microSDCS/16GB 97190-Е04.А00LF. При перегляді відомостей на цифровому носії - карті пам`яті «Kingston», виявлено відеофайл формату «МР4» з назвою «DSCN3007» розміром 154720. При перегляді зазначеного відеофайлу встановлено, що у відеофайлі міститься відеозапис слідчої дії - проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 21.07.2023. Відеозапис починається о 19 год. 08 хв. закінчується о 19 год. 13 хв. 21.07.2023 р. В ході перегляду вказаного відеофайлу за допомогою системного блоку зроблено дві копії цього файлу, а саме файл скопійовано на жорсткий диск системного блоку, з якого скопійовано на два оптичні носії - оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4,7 Gb;

?постановою про визнання та приєднання до провадження речових доказів (т. 2 а.с. 151), згідно якої оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4,7 Gb з відео файлом формату «МР4» з назвою «DSCN3007» розміром 154720 Кб з відеозаписом слідчої дії - слідчим експериментом з підозрюваним ОСОБА_4 , що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000047 від 14.05.2023 - приєднано до кримінального провадження № 0000047 від 14.05.2023 в якості речових доказів;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимими докази зі сторони обвинувачення, а саме: протокол слідчого експерименту, відеодиск, протокол огляду відеодиску, оскільки вони не відкривалися стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможними.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п.п. 137-139 зазначено: протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 , оптичний носій та протокол огляду відео.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даних доказів, а такому відсутні підстави для визнання їх недопустимими.

?протоколом проведення слідчого експерименту від 24.07.2023 р. (т. 2 а.с. 153-156) та оптичний диск до протоколу слідчого експерименту від 24.07.2023 року (т. 2 а.с. 157), який було проведено за участю підозрюваного ОСОБА_5 у присутності захисника адвоката ОСОБА_8 , спеціаліста ОСОБА_34 , який проводив відеофіксацію, під час якого ОСОБА_5 послідовно, детально та без примусу розповів про події вчинення кримінального правопорушення, а саме: 13 травня він із ОСОБА_35 вдень випили по 100 грам і вирішили піти порибалити. Ввечері того ж дня поставили сітки, а рано наступного дня він із ОСОБА_36 пішли повитягувати сітки. Коли були на березі разом із сітками, то їх застала за цим працівники поліції. Сітки та рибу вилучили працівники поліції. Вину у вчиненому він визнав;

?протокол огляду від 24.07.2023 року (т. 2 а.с. 158), згідно якого предметом огляду є цифрова фотокамера Nikon моделі COOLPIX W300. При огляді фотокамери встановлено, що в ній установлений цифровий носій карта пам`яті «Kingston» 16 GB microSDCS/16GB 97190-Е04.А00LF. При перегляді відомостей на цифровому носії - карті пам`яті «Kingston», виявлено відеофайл формату «МР4» з назвою «DSCN3010» розміром 140320. При перегляді зазначеного відеофайлу встановлено, що у відеофайлі міститься відеозапис слідчої дії - проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 від 24.07.2023. Відеозапис починається о 17 год. 28 хв. закінчується о 17 год. 33 хв. 24.07.2023 р. В ході перегляду вказаного відеофайлу за допомогою системного блоку зроблено дві копії цього файлу, а саме файл скопійовано на жорсткий диск системного блоку, з якого скопійовано на два оптичні носії - оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4,7 Gb;

?постановою про визнання та приєднання до провадження речових доказів (т. 2 а.с. 159), згідно якої оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4,7 Gb з відео файлом формату «МР4» з назвою «DSCN3010» розміром 140320 Кб з відеозаписом слідчої дії - слідчим експериментом з підозрюваним ОСОБА_5 , що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000047 від 14.05.2023 - приєднано до кримінального провадження № 0000047 від 14.05.2023 в якості речових доказів;

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимими докази зі сторони обвинувачення, а саме: протокол слідчого експерименту, відеодиск, протокол огляду відеодиску та постанову про передачу речових доказів, оскільки він не відкривався стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможними.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 151-152 зазначено: постанова про визнання майна речовим доказом та передачу його на зберігання та супровідний лист.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх: як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими, здійснити оцінювання за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Саме тому засада безпосередності це необхідний елемент процесуальної форми судового розгляду

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий: з належного джерела; належним суб`єктом; у порядку, встановленому цим Кодексом; відповідає загальним засадам кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що стороною обвинувачення не надано доступ до даних доказів, а такому відсутні підстави для визнання їх недопустимими.

?висновком судово-психіатричного експерта № 333 від 24.07.2023 року (т. 2 а.с. 171-172), згідно якого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період вчинення інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав. ОСОБА_5 у період вчинення інкримінованих йому дій в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. За своїм психічним станом ОСОБА_5 у період вчинення інкримінованих йому дій міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У ОСОБА_5 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_5 за своїм психічним станом на даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_5 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкогольного, епізодичне вживання (за МКХ-10 F 10.26). Підекспертний потребує лікування від цього захворювання на загальних підставах, протипоказань до такого лікування у нього не виявлено. Даних за наркотичну залежність не виявлено.

Суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про визнання недопустимими докази зі сторони обвинувачення, а саме: постанову про призначення експертизи та висновок судово-психіатричної експертизи, оскільки вони не відкривалися стороні захисту, зокрема обвинуваченому ОСОБА_4 , як неспроможними.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ.

Сам по собі факт відсутності в протоколі про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування переліку та найменувань відкритих йому матеріалів справи не може свідчити про те, що ці матеріали йому не було відкрито, на це вказує Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.07.2024 р. по справі № 718/948/23.

Однак в матеріалах справи мається розписка про ознайомлення з матеріалами дізнання шляхом їх вручення із підписом обвинуваченого ОСОБА_4 , де під п. 157-158 зазначено: постанова про проведення психіатричної експертизи та висновок судово-психіатричної експертизи.

Відкриті стороні захисту у відповідності до норм кримінального процесуального законодавства матеріали досудового розслідування не містили жодних зауважень, доповнень, заяв та клопотань від учасників провадження, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом;сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Що ж стосується доказів, які були здобуті під час судового слухання даного кримінального провадження, то суд оцінював їх на підставі Глави 4 Докази і доказування діючого КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).

Судом всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Так, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а відповідно до ч.2 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування вини покладено на прокурора, як сторону обвинувачення.

Всі вище перелічені письмові докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі відомості про факти, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Письмові докази по справі, а саме: висновки експертів, протоколи огляду та інші докази зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими та належними, узгодженими та послідовними, відповідають всім обставинам справи, а тому суд сприймає їх як правдиві та такими, що в сукупності свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування та безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, жоден доказ не має наперед встановленої сили, що відповідає вимогам ст.94 КПК України.

Отже, оцінюючи досліджені судом докази, які є належними, допустимими, достовірними в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх достатніми для визнання винуватим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення.

Даючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, суд враховує, що вони отримані у передбачений КПК України спосіб, істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, під час отримання таких доказів допущено не було, тому суд визнає, що вони є належними та допустимими.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Так, однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань (п. 16 ч. 1ст. 7 КПК України). Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ст. 23 КПК України).

Принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на забезпечення права сторін на перехресний допит особи, яка дає показання, що дає стороні можливість з`ясувати всі обставини, які вона вважає важливими для вирішення справи, уточнити показання свідка та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення особи або її репутацію.

Щодо сторони захисту, то це право забезпечується також і пунктом «d» частини 3 статті 6 Європейської конвенції про захист людських прав та засадничих свобод, щодо якого Європейський суд з прав людини зазначав, що до того, як визнати особу винуватою, усі докази проти неї мають зазвичай бути представлені в її присутності під час публічного розгляду з метою надати можливість для спростування. Виключення з цього принципу є можливими, але не можуть порушувати права захисту, які, як правило, вимагають, щоб обвинуваченому була надана адекватна та відповідна можливість викликати та допитати свідка проти нього, або коли свідок надає показання, або на наступних етапах провадження.

Статтею 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо.

Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними в ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Сторона обвинувачення, на яку покладено тягар доведення висунутого обвинувачення, забезпечила участь для допиту сторонами провадження свідків кримінального провадження, сторона обвинувачення також оголосила й прокоментувала результати проведених слідчих експериментів та зібрані письмові докази (зокрема оголосила висновок експерта щодо вартості нанесеної шкоди), отже подала суду істотні докази та достатні пояснення стосовно обставин вчинення обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 28 ч. 2, 249 ч. 1 КК України.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі Кобець проти України доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Крім того, відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» /рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12/ ЄСПЛ визначив, що суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, відповідно до ч.2 ст.28 КК кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Суд, провівши дослідження доказів та надавши оцінку доказам у їх сукупності приходить до переконання про визнання винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні незаконного зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотної шкоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб та вважає, що їх вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України доведена поза розумним сумнівом.

Підстав для його виправдання, виходу за межі обвинувачення чи зміни кваліфікації судом не встановлено.

Так дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотної шкоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб, відповідає положенням кримінального закону та узгоджується із судовою практикою, відповідно до якої дії осіб за вчинення кримінального правопорушення за аналогічних обставин, що і у цій справі, були кваліфіковані за ч.2 ст.28, ч.1 ст.249 КК (постанова Верховного Суду від 31 серпня 2023 року справа №722/1468/21, провадження №51-2470км22).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 винні у вчиненні кримінального правопорушення та підлягають покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Згідно паспорту НОМЕР_1 , виданого 01.11.1996 року обвинувачений ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Стави Кагарлицького району Київської області, відповідно, на момент вчинення кримінального правопорушення був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно вимоги про судимість № 2442/109/1603/02-23 від 30.05.2023 р. станом на 30.05.2023 року ОСОБА_5 є особою раніше не судимою.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_5 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_5 лікувався від алкогольної залежності КНП КОР «Обласне психіатрично наркологічне медичне об`єднання» смт. Глеваха 2011 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю.

Згідно характеристики, виданою виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради с. Стави на гр.. ОСОБА_5 , 1971 року народження, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 про те, що громадянин ОСОБА_5 зареєстрований та проживає у власному будинку в АДРЕСА_2 . Гр. ОСОБА_5 розлучений, проживає один. ОСОБА_5 в даний час ніде не працює. На протязі довгого часу проводив догляд за батьками пенсіонерами. Проживає за рахунок ведення домашнього господарства. Характеризується гр. ОСОБА_5 по місцю проживання позитивно. Компрометуючих матеріалів до виконавчого комітету Кагарлицької міської ради не надходило. Порушень громадського порядку не спостерігалось.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Згідно паспорту № НОМЕР_2 , виданого 27.07.2022 року обвинувачений ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Стави Кагарлицького району Київської області, відповідно, на момент вчинення кримінального правопорушення був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно вимоги про судимість № 2443/109/1603/02-23 від 30.05.2023 р. станом на 30.05.2023 року ОСОБА_4 є особою раніше не судимою.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_4 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_4 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно характеристики, виданою виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради с. Стави на гр.. ОСОБА_4 , 1969 року народження , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 про те, що гр. ОСОБА_4 зареєстрований та проживає у власному будинку в АДРЕСА_1 . Гр. ОСОБА_4 одружений, має двох дорослих синів та одну неповнолітню дочку. Гр. ОСОБА_4 трудолюбивий, дбайливий господар, незважаючи, що в даний час тимчасово ніде не працює. Характеризується гр. ОСОБА_4 по місцю проживання позитивно, компрометуючих матеріалів до виконавчого комітету Кагарлицької міської ради не надходило. Порушень громадського порядку не спостерігалось.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_5 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 1 ст. 249 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України - кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі..

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 , є кримінальним проступком.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_4 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 1 ст. 249 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України - кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі..

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , є кримінальним проступком.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд не вбачає.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, а саме: вперше притягується до кримінальної відповідальності, має місце постійного проживання, позитивну характеристику з місця проживання, відсутності обставин, що пом`якшують покарання та присутності обставини, що обтяжують покарання, думку прокурора щодо міри покарання обвинуваченому, а саме: призначення у виді пробаційного нагляду, думку представника потерпілої, яка щодо міри покарання обвинуваченому покладається на погляд суду, а тому суд вважає, що належним та достатнім є призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання буде у виді пробаційного нагляду в межах санкції статті КК України.

Відповідно до положень ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу суд вважає неможливим, оскільки офіційного працевлаштування та постійного джерела доходу обвинувачений не має.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів "рівних можливостей" та "справедливого судового розгляду", встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

На переконання суду, таке покарання для обвинуваченого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд не вбачає.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, а саме: вперше притягується до кримінальної відповідальності, має місце постійного проживання, позитивну характеристику з місця проживання, відсутності обставин, що пом`якшують покарання та присутності обставини, що обтяжують покарання, думку прокурора щодо міри покарання обвинуваченому, а саме: призначення у виді пробаційного нагляду, думку представника потерпілої, яка щодо міри покарання обвинуваченому покладається на погляд суду, а тому суд вважає, що належним та достатнім є призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання буде у виді пробаційного нагляду в межах санкції статті КК України.

Відповідно до положень ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу суд вважає неможливим, оскільки офіційного працевлаштування та постійного джерела доходу обвинувачений не має.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів "рівних можливостей" та "справедливого судового розгляду", встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

На переконання суду, таке покарання для обвинуваченого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Що стосується цивільного позову, то слід зазначити наступне.

Цивільний позов прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кагарлицької міської ради Київської області до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури звернувся із позовом в інтересах держави в особі Кагарлицької міської ради Київської області та просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , на користь держави в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням у розмірі 104 346 грн. 00 коп., обґрунтовуючи позов наступним.

Так, Обухівською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000047 від 14 травня 2023 стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що він 13.05.2023 близько 14.00-15.00 год., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на вулиці Велика в селі Стави Обухівського району Київської області ОСОБА_5 домовився із ОСОБА_4 про спільне незаконне зайняття рибним добувним промислом з використанням заборонених знарядь лову - риболовних сіток на річці Горохуватка в селі Стави Обухівського району Київської області з метою використання виловленої риби для власних потреб.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , в період часу з 21 год. 00 хв. 13.05.2023 по 05 год. 25 хв. 14.05.2023, перебуваючи на річці Горохуватка поблизу вулиці Велика в селі Стави Обухівського району Київської області, використовуючи дерев`яний човен, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, за допомогою заборонених знарядь лову - шести сіток, у порушення ч. 1 ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ», ч.1 п. 1 розділу IV «Правил любительського і спортивного рибальства» затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 700 від 19 вересня 2022 року, п. 14 ст. 11 «Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.1998 № 1126, ст. 27 ЗУ «Про тваринний світ», усвідомлюючи протиправність своїх дій, в період природнього відтворення (нересту), який триває з 01 квітня до 20 травня 2023 року відповідно до Наказу від 22.03.2023 № НОД-116/6 Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області Держрибагенства «Про заходи із забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту», виданого на підставі ст. 10 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», пунктів 8.1, 8.3 «Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України», затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України 18.03.99 №33, пункту 3 розділу II «Правил любительського і спортивного рибальства» затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19 вересня 2022 року № 700, умисно здійснили незаконний вилов з річки Горохуватка свіжої риби виду: «Карась сріблястий» у кількості 66 (шістдесят шість) екземплярів, з метою подальшого розпорядження ним на власний розсуд, які поклали до човна. Приблизно о 05 год. 25 хв. 14.05.2023, підпливши на човні із незаконно здобутою рибою до берега річки Горохуватка, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були зупинені працівниками відділення поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області.

14.05.2023 у період часу з 06 год. 40 хв. до 07 год. 13 хв. працівниками поліції під час огляду місця події на березі річки Горохуватка поблизу вулиці Велика в селі Стави Обухівського району Київської області у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вилучено свіжу рибу виду «Карась сріблястий» у кількості 66 (шістдесят шість) екземплярів та заборонені знаряддя лову - шість риболовних сіток, в яких знаходилася зазначена риба.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи № 820/23-23 від 19.07.2023, розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову риби 14.05.2023 на річці Горохуватка в с. Стави Обухівського району Київської області, становить 104 346 грн. 00 коп.

Шкода, заподіяна внаслідок незаконного вилову риби 14.05.2023 на річці Горохуватка в селі Стави Обухівського району Київської області, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини проти довкілля» являється істотною через вилов великої кількості риби.

Отже, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249 КК України заподіяли Кагарлицькій міській раді Обухівського району Київської області майнову шкоду на загальну суму 104346 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства України про охорону навколишнього природнього середовища тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну та кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 п. 1 розділу IV «Правил любительського і спортивного рибальства» затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 700 від 19 вересня 2022 року, забороняється лов сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову).

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах визначених Конституцією України та законами України.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно ст. 52 розд. XIII Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», порушення вказаного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, заподіяна суб`єктам рибного господарства неправомірними діями центральних органів виконавчої влади органів місцевого самоврядування, органів рибоохорони, правоохоронний органів, юридичних та фізичних осіб, підлягає відшкодуванню у порядку визначеному цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 127 КПК України передбачено, що шкода завдана кримінальний правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цією ж статтею встановлено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють орган державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладені функція представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено також ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 56 ЦПК України.

Згідно з статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до частини 4 статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Із урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі певного органу, уповноваженого на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, є представником держави, а не органу, уповноваженого на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, є представником держави, а не такого органу.

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави.

Згідно зі ст. 69-1 ч. 1 п. 4 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Крім цього, у справі «Hamer проти Бельгії» Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 27.11.2007 вперше зазначив, що навколишнє середовище, не будучи безпосередньо зазначеним у Конвенції, тим не менш являє собою цінність, в збереженні якої зацікавлені як суспільство, так і публічна влада і економічні імперативи та навіть деякі основні права, включаючи право власності, не повинні превалювати над екологічними міркуваннями, особливо якщо держава прийняла законодавство з цього питання.

В Україні фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, коштів підприємств, установ та організацій, фондів охорони навколишнього природного середовища, добровільних внесків та інших коштів.

Відтак, несплата відповідачем визначеного в установленому законом порядку розміру шкоди, заподіяної незаконним виловом рибних ресурсів, не лише безпосередньо зачіпає майнові та економічні інтереси держави, а й вплине на недофінансування державою природоохоронних заходів, спрямованих на забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини, яка є невід`ємною умовою сталого економічного та соціального розвитку України.

В контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади, а також у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання.

Верховний суд стверджує, що органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

За таких обставин, в даному випадку порушення інтересів держави полягає у недоотриманні місцевим бюджетом коштів, які він мав отримати на суму 104346 грн. 00 коп.

Статтею 11 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» установлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2023 рік у частині доходів є надходження, визначені частиною третьою статті 29 Бюджетного кодексу України (крім надходжень, визначених абзацом другим статті 10 цього Закону), з урахуванням особливостей, визначених пунктом 17 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України.

Згідно з вимогами п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України - джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать цільові та добровільні внески підприємств, установ, організацій і громадян до республіканського Автономної Республіки Крим та місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища.

У главі 4 Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 р. № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.02.2013 за № 291/22823, передбачено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України є доходами спеціального фонду державного бюджету, крім власних надходжень бюджетних установ, зараховуються на відповідні рахунки, відкриті в Казначействі на ім`я відповідного органу Казначейства у розрізі територій та кодів класифікації доходів бюджету.

Зазначені норми означають, що завдані природним ресурсам збитки сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради в користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби у подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні.

Підпунктом 1 пункту 6) частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що до делегованих повноважень місцевих рад у сфері охорони навколишнього природного середовища належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення.

Бюджетна система України згідно ст. 7 Бюджетного кодексу України ґрунтується на таких принципах: збалансованості, повноти, обгрунтованості, цільового використання бюджетних коштів, відповідальності учасників бюджетного процесу тощо. Одним із принципів, на яких ґрунтується бюджетна система України, є принцип цільового використання бюджетних коштів, який полягає в тому, що бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями.

Незаконний видобуток водних ресурсів здійснено ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на річці Горохуватка в с. Стави, Обухівського району Київської області, що перебуває у державній власності та розташована в адміністративних межах Кагарлицької міської ради Київської області, а тому шкода, заподіяна внаслідок незаконного видобутку водних ресурсів у розмірі 104346 грн. 00 коп. підлягає стягненню до місцевого бюджету Кагарлицької міської ради Київської області.

Неотримання вищевказаних коштів порушує інтереси держави, оскільки відбувається недофінансування бюджетних установ, організацій, соціальних програм, що створює загрозу стабільності соціальної політики держави, а тому є правові підстави для пред`явлення прокурором позову до суду на їх захист, в межах його компетенції, відповідно до ст. 131-1 Конституції України.

Відповідно до листа від 21.07.2023 № 1580/04-19 Кагарлицька міська ради Київської області цивільний позов про відшкодування заподіяних матеріального збитків до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не заявлявся та просить здійснити органами прокуратури представницькі заходи.

За наявності достатніх підстав, до цього часу не вжито дієвих заходів щодо захисту інтересів держави в частині відшкодування шкоди, заподіяно незаконними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , тобто уповноважений орган фактично визнає неможливість самостійного належного захисту майнових інтересів держави, що свідчить про бездіяльність органу, уповноваженого державою.

Представник цивільного позивача в особі Кагарлицької міської ради ОСОБА_7 та прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_6 підтримали позовні вимоги та просять задовольнити.

Цивільний відповідач ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_9 позовні вимоги не визнають та просять у їх задоволенні відмовити, оскільки ОСОБА_4 не вчиняв кримінальне правопорушення, а всі докази надані стороною обвинувачення слід визнати недопустимими, так як не відкритті стороні захисту, в тому числі і висновок експерта, який покладений в обґрунтовування даного позову.

Цивільний відповідач ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_8 позовні вимоги не визнають та просять у їх задоволенні відмовити з підстав зазначених захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_9 .

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Виходячи зі змісту 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, котрий вчинив суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК і при цьому застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000047, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2023, щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 13.05.2023 близько 14.00-15.00 год., точний час судовим слідством не встановлено, перебуваючи на вулиці Велика в селі Стави Обухівського району Київської області домовився із ОСОБА_5 про спільне незаконне зайняття рибним добувним промислом з використанням заборонених знарядь лову - риболовних сіток на річці Горохуватка в селі Стави Обухівського району Київської області з метою використання виловленої риби для власних потреб.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , в період часу з 21 год. 00 хв. 13.05.2023 по 05 год. 25 хв. 14.05.2023, перебуваючи на річці Горохуватка поблизу вул. Велика в селі Стави Обухівського району Київської області, використовуючи дерев`яний човен, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, за допомогою заборонених знарядь лову шести сіток, у порушення ч. 1 ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ», ч. 1 п. 1 розділу IV «Правил любительського і спортивного рибальства»

затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 700 від 19 вересня 2022 року, п. 14 ст. 11 «Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», затвердженого Постановою

Кабінету Міністрів України від 18.07.1998 № 1126, ст. 27 ЗУ «Про тваринний світ», усвідомлюючи протиправність своїх дій, в період природнього відтворення (нересту), який триває з 01 квітня до 20 травня 2023 року відповідно до Наказу від 22.03.2023 № НОД-116/6 Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області Держрибагенства «Про заходи із забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту», виданого на підставі ст. 10 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», пунктів 8.1, 8.3 «Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України», затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України 18.03.99 №33, пункту 3 розділу II «Правил любительського і спортивного рибальства» затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19 вересня 2022 року № 700, умисно здійснили незаконний вилов з річки Горохуватка свіжої риби виду: «Карась сріблястий» у кількості 66 (шістдесят шість) екземплярів, з метою подальшого розпорядження ним на власний розсуд, які поклали до човна. Приблизно о 05 год. 25 хв. 14.05.2023, підпливши на човні із незаконно здобутою рибою до берега річки Горохуватка, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були зупинені працівниками відділення поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області.

14.05.2023 у період часу з 06 год. 40 хв. до 07 год. 13 хв. працівниками поліції під час огляду місця події на березі річки Горохуватка поблизу вулиці Велика в селі Стави Обухівського району Київської області у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вилучено свіжу рибу виду «Карась сріблястий» у кількості 66 (шістдесят шість) екземплярів та заборонені знаряддя лову - шість риболовних сіток, в яких знаходилася зазначена риба.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи № 820/23-23 від 19.07.2023, розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову риби 14.05.2023 на річці Горохуватка в с. Стави Обухівського району Київської області, становить 104 346 грн. 00 коп.

Шкода, заподіяна внаслідок незаконного вилову риби 14.05.2023 на річці Горохуватка в селі Стави Обухівського району Київської області, згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини проти довкілля» являється істотною через вилов великої кількості риби.

Законом України «Про тваринний світ» передбачено, що відносини у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, об`єкти якого перебувають у стані природної волі, у напіввільних умовах чи в неволі, на суші, у воді, грунті та повітрі, постійно чи тимчасово населяють територію України або належать до природних багатств її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, регулюються Конституцією України, цим Законом, законами України "Про охорону навколишнього природного середовища", "Про мисливське господарство та полювання" та іншими нормативно-правовими актами.

Об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є:

дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі;

частини диких тварин (роги, шкіра тощо);

продукти життєдіяльності диких тварин (мед, віск тощо).

Об`єкти тваринного світу, а також нори, хатки, лігва, мурашники, боброві загати та інше житло і споруди тварин, місця токування, линяння, гніздових колоній птахів, постійних чи тимчасових скупчень тварин, нерестовищ, інші території, що є середовищем їх існування та шляхами міграції, підлягають охороні.

Згідно ст. 25 вище зазначеного Закону передбачено, що рибальством вважається добування риби та водних безхребетних.

На території України відповідно до законодавства може здійснюватися промислове, любительське та спортивне рибальство.

Правила рибальства, об`єкти рибальства, порядок надання у користування рибогосподарських водних об`єктів, а також вимоги щодо ведення рибного господарства визначаються у порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 26 вище зазначеного Закону передбачено, що підприємствам, установам, організаціям і громадянам у порядку спеціального використання об`єктів тваринного світу надається право ведення промислового рибальства, включаючи промисел водних безхребетних на промислових ділянках рибогосподарських водних об`єктів та континентальному шельфі України.

До рибогосподарських водних об`єктів належать усі поверхневі, територіальні і внутрішні морські води, які використовуються (можуть використовуватися) для промислового добування, вирощування чи розведення риби та інших об`єктів водного промислу або мають значення для природного відтворення їх запасів, а також виключна (морська) економічна зона та акваторія у межах континентального шельфу України.

Перелік промислових ділянок рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) визначається Кабінетом Міністрів України.

Підприємства, установи, організації і громадяни, яким надано в користування рибогосподарські водні об`єкти (їх частини), для ведення промислового рибальства, включаючи промисел водних безхребетних, зобов`язані дотримуватися вимог, передбачених статтею 34 цього Закону, а також здійснювати інші заходи, що забезпечують поліпшення екологічного стану водних об`єктів і умов відтворення рибних запасів, та утримувати в належному санітарному стані прибережні захисні смуги в місцях здійснення промислового рибальства.

Згідно ст. 27 вище зазначеного Закону передбачено, що у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування.

В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством.

Правилами любительського рибальства, що затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19 вересня 2022 року № 700 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 16 листопада 2022 р. за № 1412/38748 визначають умови здійснення любительського рибальства (спортивного рибальства та підводного полювання), застосування знарядь лову і способів добування (вилову), обсяги добування (вилову) за вагою та поштучно, заборонені місця і строки (періоди) заборон на добування (вилов) водних біоресурсів, мінімально дозволені для добування (вилову) розміри та види водних біоресурсів, умови проведення спортивних заходів та/або змагань з видів спорту, якими відповідно до правил спортивних змагань передбачено здійснювати добування (вилов) водних біоресурсів (далі - офіційні спортивні заходи) та умови використання суден рибалками-любителями.

Під час здійснення любительського рибальства об`єктами добування (вилову) є водні біоресурси, крім тих, що занесені до Червоної книги України, переліків регіонально рідкісних видів, що охороняються, та включені до інших переліків, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Любительське рибальство дозволяється здійснювати рибалкам-любителям безоплатно у порядку загального використання водних біоресурсів для особистих потреб (без права реалізації) не забороненими цими Правилами знаряддями лову і способами добування (вилову) та у мінімально дозволених для добування (вилову) розмірах видів водних біоресурсів під час здійснення любительського рибальства, визначених додатком 1 до цих Правил, за нормами добування (вилову) дозволених видів водних біоресурсів на одного рибалку-любителя за добу (далі - добова норма улову), визначеними додатком 2 до цих Правил».

Місця та строки заборон добування (вилову) водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) визначені додатком 3 до цих Правил.

Обов`язки рибалок:

1) дотримуватися вимог цих Правил, та інших вимог законодавства з питань охорони, використання і відтворення водних біоресурсів;

2) виконувати законні вимоги посадових осіб органів рибоохорони та інших уповноважених органів державної влади, пред`являти їм знаряддя лову, добуті (виловлені) водні біоресурси та документи, що посвідчують особу, в тому числі документи з мобільного застосунку з електронними документами, та даними про людину з реєстрів, а також відповідні дозвільні документи (у разі їх наявності);

3) під час здійснення любительського рибальства мати при собі засоби для вимірювання маси та розміру водних біоресурсів для забезпечення самостійного контролю за масою та розміром добутих (виловлених) водних біоресурсів;

4) використовувати всі необхідні допоміжні засоби та прийоми для дбайливого підхоплення і звільнення водних біоресурсів від гачка і випускати в природне середовище існування водних біоресурсів незалежно від їх стану, добування (вилов) яких заборонено цими Правилами та законом або водних біоресурсів які не планують залишати в улові. Під час повернення у природне середовище таких водних біоресурсів необхідно уникати нанесення їм травмувань;

5) не допускати погіршення середовища існування (перебування) водних біоресурсів та підтримувати чистоту довкілля та санітарний стан рибогосподарських водних об`єктів (їх частин), а саме не залишати після себе на берегах рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) і на кризі сміття та інші відходи, а також не допускати засмічення та забруднення рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) іншим чином;

6) не пошкоджувати покажчики, щити та інші знаки, встановлені на рибогосподарських водних об`єктах та на їх берегах;

7) повідомляти органи рибоохорони, інші уповноважені органи державної влади про виявлені порушення цих Правил, та про випадки масової загибелі водних біоресурсів;

8) відшкодовувати шкоду, заподіяну водним біоресурсам внаслідок порушення цих Правил, у порядку та розмірах, визначених законодавством.

Забороняється добування (вилов) такими знаряддями лову:

1) сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями лову, за винятком раколовок конструкції «хапка» та підсак, встановлених цими Правилами розмірів;

2) вогнепальною зброєю;

3) пневматичною зброєю, за виключенням підводної рушниці;

4) гарпунами, острогами, луками, арбалетами та іншими колючими знаряддями лову за виключенням не заборонених цими Правилами гачкових знарядь лову та елементів підводних рушниць;

5) давлячими, капканоподібними знаряддями лову;

6) електроловильними системами (електровудки, електрогони, електрошокери, ультразвукові прилади тощо);

7) гачковими, у тому числі нахлистовими, донними, поплавковими, зимовими вудками, жерлицями (кружками) та спінінгами всіх видів з використанням штучної або природної принади у разі, якщо загальна кількість гачків перевищує сім одиниць на одного рибалку;

8) одинарними з`єднаними між собою, подвійними і потрійними гачками без блешні, природної або штучної принади;

9) підсакою діаметром більше 100 см або «хваткою» («павуком») розмір яких перевищує 1 ? 1 м із кроком вічка сіткового полотна більше 10 мм для добування (вилову) раків, живця та принад;

10) механічними пристроями (засобами) для протягування сіток та інших сіткових знарядь добування (вилову) під кригою;

11) механічними, напівмеханічними засобами та знаряддями лову, у тому числі всіма видами драг та неводів;

12) підсакою (сачком) діаметром більше 70 см або будь-якої іншої форми, із загальною довжиною сторін більше 220 см, із кроком вічка менше 8 мм для добування (вилову) мідій, рапанів та креветок, та кроком вічка менше 3 мм для добування (вилову) гамаруса та мотиля;

13) раколовками конструкції «хапка» з діаметром більше 70 см, кроком вічка більше 22 мм у кількості більше однієї одиниці на одного рибалку;

14) іншими забороненими законодавством знаряддями лову.

Забороняється добування (вилов) такими способами:

1) багріння;

2) глушіння;

3) із використанням вибухових, отруйних, газоподібних, наркотичних речовин;

4) із використанням аквалангів та інших автономних дихальних пристроїв;

5) із моторних суден з включеною силовою установкою, з використанням більше ніж одного знаряддя лову на одного рибалку;

6) облаштування запруд та інших видів загороджень, що частково або повністю перегороджують русло рибогосподарського водного об`єкта (його частини) та перешкоджають вільному пересуванню водних біоресурсів;

7) повного або часткового спуску води з рибогосподарського водного об`єкта (його частини);

8) раків у темний час доби (пізніше години від заходу сонця та раніше години до його сходу) із застосуванням підсвічування;

9) іншими забороненими законодавством способами.

Забороняється добування (вилов) у таких місцях:

1) у верхніх б`єфах гребель гідроелектростанцій (крім мікро-, міні- та малих гідроелектростанцій) на відстані ближче ніж 500 м до греблі;

2) у нижніх б`єфах гребель гідроелектростанцій (крім мікро-, міні- та малих гідроелектростанцій) на відстані, визначеній додатком 3 до цих Правил для басейну Чорного моря та рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) річкових басейнів;

3) на відстані ближче ніж 100 м до рибницьких господарств, які у своїй господарській діяльності використовують плавучі рибницькі садки або здійснюють свою господарську діяльність у формі марикультури;

4) на рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), які розташовані на території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

5) на зимувальних ямах, в тому числі з берега;

6) на нерестовищах у період нересту, в тому числі з берега;

7) у межах режимних зон мостів, які охороняються;

8) у межах охоронних зон електричних мереж;

9) каналах (підвідних, скидних, магістральних) теплоенергоцентралей, електростанцій, відводах рибогосподарських і меліоративних систем, шлюзових каналах тощо;

10) у інших місцях заборонених законодавством.

Забороняється добування (вилов) у такі періоди:

1) у темний час доби (пізніше години від заходу сонця та раніше години до його сходу) із суден у Чорному та Азовському морях;

2) у темний час доби (пізніше години від заходу сонця та раніше години до його сходу) у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) у межах судового ходу;

3) у осінньо-зимовий період (від льодоставу до скресання криги) знаряддями лову, оснащеними гачками, відстань у яких від цівки до кінчика жала перевищує 10 мм;

4) у період нересту, за виключенням добування (вилову) водних біоресурсів на не заборонених органами рибоохорони ділянках рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) гачковими знаряддями лову з кількістю гачків не більше двох на рибалку або спінінгом з однією штучною приманкою з берега;

5) добування (вилову) раків у період їх линьки і виношування ними ікри.

У Київській області з 1 квітня 2023 року вступає в силу щорічна заборона на вилов риби у нерестовий період. Заходи здійснюються для створення сприятливих умов проходження нересту водних біоресурсів.

Враховуючи рекомендації Інституту рибного господарства НААНУ, Київським рибоохоронним патрулем підписано наказ про встановлення заборони на вилов риби у нерестовий період.

Наказом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 22.03.2023 р. № НОД-116/6 "Про заходи із забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту" (т. 1 а.с. 207-209), згідно якого затверджено терміни заборони на лов (добування) водних біоресурсів весняно - літній період їх природного відтворення (нересту) у 2023 році на водних об`єктах у районі діяльності Київського рибоохоронного патруля: у всіх водосховищах і озерах з затоками, протоками, включаючи зону підтоплення - з 01 квітня до 10 червня; у всіх річках та їх кореневих водах - з 01 квітня до 20 травня; у новостворених водних об`єктах, а також у придатковій системі річок та інших водних об`єктах - з 01 квітня до 30 червня.

Як встановлено судом, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснили любительське риболовство 14 травня 2023 року, тобто у заборонений період.

Інститутом рибного господарства було роз`яснено, що одним з критеріїв істотної шкоди є вилучення великої кількості водних ресурсів. З біологічної точки зору "велика кількість" вилучених водних біоресурсів відповідає кількості, яка перевищує середній показник природної смертності. Якщо розглядати один акт незаконного добування водних біоресурсів, слід використовувати показник денної природної смертності. Для більшості представників іхтіофауни внутрішніх прісноводних водойм України показник денної природної смертності становив 0,1 %, що є граничною величиною при оцінці істотності шкоди. Враховуючи, що різні види риб характеризуються різною чисельністю (відповідно, різним гранично допустимим виловом), а в улові можуть фіксуватися кілька видів, для оцінки суттєвої шкоди у загальному випадку доцільно використовувати показники, які відповідають середньому локальному іхтіоценозу. Таким чином буде забезпечена оцінка сумарного ефекту від вилучення різних видів риб (навіть в межах гранично допустимої їх кількості). Крім того, це дозволить здійснювати кількісну оцінку істотності шкоди для водних об`єктів різного типу, адже буде включати інтегральну (в частині «кількість-вартість») характеристику прісноводного іхтіоценозу. Оцінка шкоди здійснюється з точки зору погіршення відтворювальної здатності популяції, тому враховується лише види з можливістю природного відтворення у даній водоймі. Для уніфікації поняття "велика кількість" по відношенню до локального іхтіоценозу прийняті наступні вихідні положення: 1. Обсяги вилучення за один акт добування водних біоресурсів перевищують середню добову природну смертність основних промислових видів. 2. Розрахунки проводились для усередненого улову неселективного знаряддя лову, тобто улову, в якому представники іхтіофауни наявні пропорційно їх чисельності у водоймі (без урахування непромислових та малоцінних у промисловому відношенні видів та видів, відтворення яких здійснюється виключно штучним шляхом). 3. Оцінка здійснювалась для типового іхтіокомплексу зарегульованої малої річки. Незаконний лов здійснювався на р. Горохуватка, яка є притокою першого порядку р. Рось; тому у якості аналога визначено Білоцерківське верхнє водосховище, яке створене шляхом зарегулювання середньої течії р. Рось. Запас водних біоресурсів у 2023 р. приймався на рівні, який визначений Режимом рибогосподарської експлуатації Білоцерківського верхнього водосховища, погодженим Державним агентством меліорації та рибного господарства України 25.04.2018 р. за нормативним коефіцієнтом річної промислової смертності 0,25. Переведення запасу в кількість здійснювали шляхом ділення на середню індивідуальну масу, яка визначалась на підставі даних по водних об`єктах-аналогах (зарегульовані ділянки середніх річок зони Лісостепу). Величина збитків, які інтегральний кількісний показник істотності шкоди, вираховувалась в неоподаткованих мінімумах доходів громадян - НМДГ (у відповідності до такс, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 № 1039 "Про внесення змін у додатки 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 р. № 1209 « Про внесення змін у додатки 1-3 до постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 р. № 1209». Таким чином, загальний збиток іхтіофауні р. Горохуватка, зокрема в межах с. Стави Обухівського району Київської області, який дозволяє характеризувати шкоду, як суттєву у 2023 р. становить 4140 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Розрахунок збитків у вартісному вираженні здійснювався у відповідності до такс, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 № 1039 «Про внесення змін у додатки 1-3 до постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 р. № 1209». Визначення суми штрафних санкцій проводилось на підставі пункту 5 підрозділу 1 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (у відповідності до листа Міндоходів України від 29.07.2013 № 7692/6/99-99-10-04-02-15/2667). Сумарний розмір збитків, завданих державі внаслідок незаконного добування водних біоресурсів відповідно до матеріалів кримінального провадження складає 6138 НМДГ або 104346 (сто чотири тисячі триста сорок шість) грн. Таким чином, фактичний сумарний збиток, завданий незаконним вилученням водних біоресурсів в рамках розслідування кримінального провадження № 0000047 від 14.05.2023 р. перевищує вказану граничну величину. У відповідності до наказу Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 22.03.2023 № НОД-116/6 «Про заходи забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту", незаконний лов здійснювався в період весняно-літньої (нерестової) заборони. Фактичні терміни нерестової активності сріблястого карася у поточному році не відповідають періоду вчинення правопорушення, яке розглядається в рамках кримінального провадження № 0000047 від 14.05.2023 р. У відповідності до ст. 52-1 Закону України "Про тваринний світ" та п. IV. 1 «Правил любительського і спортивного рибальства", затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 р. за № 700 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.11.2022 р. за № 1412/38748, лов сітками на рибогосподарських водних об`єктах України може здійснюватися тільки за наявності дозвільних документів, які отримуються у відповідності до "Порядку видачі дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) або відмови в його видачі, переоформлення, видачі дубліката та анулювання зазначеного дозволу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2013 р. N 801 та Порядку здійснення спеціального використання водних біоресурсів у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), внутрішніх морських водах, територіальному морі, виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2015 р. N 992 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1479). Знаряддя лову повинно бути обмірковане зареєстрованими в органах рибоохорони бірками, а рибалка, який здійснює лов ставними сітками, повинен мати при собі документи на право промислу (згідно з пп.22, 23 «Порядку здійснення спеціального використання..."). У всіх інших випадках лов риболовецькими сітками в незалежності від їх параметрів на внутрішніх водних об`єктах України є забороненим. Враховуючи вищенаведене, за таким критерієм (у відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10 грудня 2004 р. № 17 "Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля"): «вилов риби в період нересту», «добування великої кількості водних біоресурсів" шкода рибному господарству України, яка завдана вилученням водних біоресурсів відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0000047 від 14.05.2023 р. є істотною.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» відповідно до Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди (ст. 50) і зобов`язаний не заподіювати шкоди природі та відшкодовувати завдані ним збитки (ст. 66).

П. 5 вище зазначеної постанови вирішуючи питання про те, чи є шкода істотною (ч. 1 ст. 244, ст. 246, ч. 1 ст. 248, ч. 1 ст. 249 КК (2341-14 ), суди повинні враховувати не тільки кількісні та вартісні критерії, а й інші обставини, що мають значення для вирішення цього питання.

П.12 вище зазначеної постанови під незаконним заняттям рибним, звіриним або іншим водним

добувним промислом (ст. 249 КК (2341-14 ) треба розуміти таке вилучення водних живих ресурсів із природного середовища, яке здійснюється з порушенням чинного законодавства, що регулює порядок і умови промислового, любительського, спортивного рибальства, іншого використання водних живих ресурсів. Зокрема, незаконним є промисел, який здійснюється всупереч існуючим правилам: без належного на те дозволу, в заборонений час, у недозволених місцях, із застосуванням заборонених знарядь лову, з перевищенням установлених лімітів чи норм вилову.

Водні живі ресурси утворюють риби різних порід, водні тварини (дельфіни, раки, краби, креветки, кальмари тощо), морські рослини, які мають промислове значення. Хутрові тварини (видри, бобри, ондатри тощо) й водоплаваючі птахи до водних ресурсів не належать, і відповідальність за незаконний їх вилов чи відстріл настає за ст. 248 КК (2341-14 ).

Під промислом розуміються як один акт добування риби, тварин чи рослин, так і неодноразове вчинення таких дій.

П. 15 вище зазначеної Постанови відповідальність за злочин, передбачений ст. 249 КК (2341-14 ), настає лише за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду. На те, що шкода є істотною, можуть вказувати, зокрема, такі дані: знищення нерестовищ риби; вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено; тощо. Якщо внаслідок вчинених дій істотна шкода не настала, винна особа за

наявності до того підстав може нести відповідальність за ч. 3 або ч. 4 ст. 85 КпАП (80731-10).

Вилов риби чи водних тварин зі спеціально облаштованих або пристосованих водоймищ, у яких вони вирощуються підприємствами, організаціями чи громадянами, за ст. 249 КК (2341-14) кваліфікувати не можна. За наявності відповідних підстав дії винної особи можуть кваліфікуватись як посягання на чужу

власність.

Розглядаючи у кримінальних справах цивільні позови про відшкодування шкоди, заподіяної довкіллю, суди повинні керуватися нормами природоохоронного законодавства, а у випадках, коли це питання не врегульоване зазначеним законодавством, - відповідними положеннями Цивільного кодексу України (435-15), зокрема главами 19 та 82. Необхідно також враховувати роз`яснення Пленуму з цього питання (постанови від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", від 16 квітня 2004 р. N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" та ін.).

При обчисленні розміру відшкодування шкоди, заподіяної знищенням або пошкодженням природних ресурсів, потрібно також додержувати вимог тих нормативних актів, якими встановлено відповідні правила. Зокрема, з`ясовувати ті кількісні та якісні критерії (кількість, вага, розмір тощо), які відповідно до існуючих такс при цьому враховуються.

Висновком інженерно-екологічної експертизи № 820/23-23 від 19.07.2023 року, згідно якого розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову риби 14.05.2023 на річці Горохуватка в с. Стави Обухівського району Київської області, становить 104346 (сто чотири тисячі триста сорок шість) гривень 00 коп.

Шкода, заподіяна внаслідок незаконного вилову риби 14.05.2023 на річці Горохуватка в с. Стави Обухівського району Київської області, згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» являється істотною через вилов великої кількості риби.

Тобто , у відповідності до висновку експерта від 19.07.2023 року істотну шкоду визначено саме за критерієм «вилов великої кількості риби у період нересту», тобто у заборонений період.

Статтею 64 Закону України «Про тваринний світ» за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу передбачена адміністративна, цивільно-правова чи кримінальна відповідальність відповідно до закону. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Положеннями ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Згідно ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної та юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, цивільними відповідачами, так і їхніми представника в порушення вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, не надано жодних належних доказів на спростування позовних вимог.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Враховуючи наявність протиправної поведінки обвинувачених, завданих ними збитків, причинного зв`язку між поведінкою заподіювача шкоди та збитками, відповідно до ст. 22 ЦК України, неможливістю зменшення розміру шкоди, передбаченою ч.4 ст.1193 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст.124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинувачених та підлягають стягненню з них.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Що стосується риби та сіток, то слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно із п.3 ч.1 ст.96-2 КК спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю).

Частиною 9 ст. 100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються.

Оскільки незаконно виловлені водні біоресурси разом із риболовецькими сітками були предметом кримінального правопорушення, тому необхідно застосував до них спеціальну конфіскацію.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Арешт, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 25.05.2023 р., слід скасувати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 28 ч. 2, 249 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на два роки.

На підставі п.. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки протягом пробаційного нагляду:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4)виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановлення ОСОБА_5 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що за ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 28 ч. 2, 249 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на два роки.

На підставі п.. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки протягом пробаційного нагляду:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4)виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановлення ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що за ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кагарлицької міської ради Київської області до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, уродженцю с. Стави Кагарлицького району Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець села Стави Кагарлицького району Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь держави в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням у розмірі 104 346 (сто чотири тисячі триста сорок шість) 00 коп. гривень, що підлягає зарахуванню: Банк: Казначейство України, , рахунок UA0010816

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведеної судової експертизи № 820/23-23 від 19.07.2023 р. в сумі 955 (дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведеної судової експертизи № 820/23-23 від 19.07.2023 р. в сумі 955 (дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 92 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: (т. 1 а.с. 104) DVD-R диск ємкістю 4,7 Gb з відеофайлами формату «МТS - з назвою «00015» розміром 379200 Кб та «00016» розміром 341280 Кб відеозаписом слідчої дії - проведення огляду місця події на березі водойми річці Горохуватка поблизу вулиці Велика в с. Стави Обухівського району Київської області, який долучено до матеріалів кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження; (т. 2 а.с. 32-78) - адміністративний матеріал № 372/2736/23 про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_4 , 1969 року народження та адміністративний матеріал № 372/2735/23 про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_5 , 1971 року народження, які приєднано до кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження; (т. 2 а.с. 151) - DVD-R диск ємкістю 4,7 Gb з відеофайлами формату ««МР4» з назвою «DSCN3007» розміром 154720 Кб з відеозаписом слідчої дії - слідчим експериментом з підозрюваним ОСОБА_4 , який долучено до матеріалів кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження; (т. 2 а.с. 159) - DVD-R диск ємкістю 4,7 Gb з відеофайлами формату ««МР4» з назвою «DSCN3010» розміром 140320 Кб з відеозаписом слідчої дії - слідчим експериментом з підозрюваним ОСОБА_5 , який долучено до матеріалів кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у дохід держави речові докази, а саме: 6 риболовецьких сіток, які зберігаються у кімнаті речових доказів Обухівського РУП ГУ НП в Київській області (місце зберігання: Київська область, м. Обухів, вул.. Київська, 22), а також водних біоресурсів загальною кількістю 66 особин срібного карася, які передані на зберігання ОСОБА_19 (місце зберігання: Київська область, Обухівський район, с. Трипілля, вул.. І. Франка, 8/2).

Арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 25.05.2023 р., на вилучені 14.05.2023 у ході огляду місця події на березі водойми на річці Горохуватка поблизу вулиці Велика в с. Стави Обухівського району Київської області наступні предмети, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні №0000047 від 14.05.2023: рибальські сітки в кількості 6 штук, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 ; незаконно виловлену свіжу рибу, а саме: карась у кількості 66 штук, - скасувати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1