Справа № 405/5565/24
провадження № 1-кс/405/3435/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024 м. Кропивницький

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю власника майна ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 22.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України, про скасування арешту майна, -

встановив:

02.12.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про скасування арешту майна, а саме: з мобільного телефону, на який ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.09.2024 накладено арешт.

Представником стверджується, що ОСОБА_3 не має ніякого відношення до кримінального провадження, а тому, просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні представник власника майна зазначив, що ОСОБА_3 три місяці перебуває без телефону, має велику кількість споживачів та він йому необхідний для роботи; сам ОСОБА_3 не має ніякого відношення до кримінального провадження.

Власник майна підтримав клопотання про скасування арешту майна, додав, що пройшло три місяців з часу вилучення, мобільний телефон необхідний до роботи.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак звернувся з заявою, у якій просить розглянути клопотання про скасування майна за його відсутності.

Слідчий суддя, заслухавши доводи власника майна та його представника, дослідивши клопотання про скасування арешту майна та матеріали, якими воно обґрунтовується, дійшов наступних висновків.

У відповідності до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК).

Статтею 174 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що слідчими відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 22.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000468 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.09.2024 накладено арешт на майно, яке тимчасово вилучене під час обшуку 06.09.2024 будинку АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сім картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_3 , із забороною у користуванні та розпорядженні ним.

Метою арешту слідчим суддею визначено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

В клопотанні про скасування арешту майна власником майна не наголошувалось на тому, що арешт на вилучений мобільний телефон накладено необґрунтовано, а тому, слідчим суддею не досліджуються обставини обґрунтованості накладення на нього арешту, а лише визначається необхідність подальшого його утримання під арештом.

У кримінальному провадженні ОСОБА_3 має статус власника майна.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За практикою ЕСПЛ будь-яка міра втручання у право власності повинна бути співмірною. Тому арешт майна має обмежуватися тим обсягом, який є чітко необхідним для досягнення конкретних профілактичних завдань, і метою будь-якого заходу втручання у право власності має бути суспільний інтерес в контексті конкретної справи (див. Рішення ЄСПЛ від 05.07.2001 у справі "Аркурі та інші проти Італії", параграф 5).

У пункті 167 рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 (остаточне 02.06.2014) у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» (Заява № 19336/04) Європейський Суд підкреслив, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR).

У справі «Кудла проти Польщі» від 26.10.2000 суд сформулював принцип, згідно з яким внутрішній суд зобов`язаний гарантувати введення окремої судової процедури, яка стане ефективним засобом правового захисту при подачі скарги на тривалий розгляд справи, а неможливість внутрішнього законодавства забезпечити подібний засіб правового захисту прирівнюється до порушення ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вимогами якої передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ураховуючи практику ЕСПЛ, положення КПК, можна визначити, що під розумним строком доцільно розуміти найкоротший строк розгляду і вирішення кримінальної справи, проведення процесуальної дії або винесення процесуального рішення, який достатній для надання своєчасного судового захисту порушених прав, свобод і інтересів, досягнення мети процесуальної дії та взагалі завдань кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що на даний час відпала необхідність у подальшому перебуванні під арештом речей, які зазначені у клопотанні, оскільки слідчим не доведено зворотнього, оскільки обов`язок доведення таких обставин покладається саме на сторону обвинувачення.

Слідчий суддя вважає, що у застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, яке зазначено в клопотанні, відпала потреба, та приходить до висновку про задоволення клопотання та скасування арешту з вилученого мобільного телефону.

Керуючись ст.ст. 174, 369-372 КПК України,

постановив:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.09.2024 по справі № 405/5565/24, провадження № 1-кс/405/2601/24, з мобільного телефону марки «Samsung», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сім картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5