Справа № 344/6774/25
Провадження № 1-кс/344/3058/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000006 від 04.01.2025, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилається на те, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2025 під № 0000006, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 працює на посаді начальника відділу ІТЗО (інженерно-технічних засобів охорони) ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9).

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

З огляду на наведене ОСОБА_5 , обіймаючи посаду в установі виконання покарань, є працівником правоохоронного органу.

ОСОБА_8 працює на посаді командира господарського взводу Територіального управління Служби судової охорони в Івано-Франківській області.

Відповідно до ст. 160 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі за текстом Закон) Підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 4, 6 ст. 161 Закону Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.

Таким чином, ОСОБА_8 , обіймаючи посаду в Службі судової охорони також являється працівником правоохоронного органу.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб на всій території України.

В подальшому, строк дії введеного на території України воєнного стану неодноразово продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та триває на даний час.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб врегульовано положеннями Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, пунктом 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, пов`язані із встановленням у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеженням свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів.

Водночас, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації на строк 90 діб.

В подальшому, строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався та така триває на даний час.

В той же час, пунктом 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021, встановлено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю. При цьому, вказаною постановою визначено вичерпний перелік категорій осіб та відповідних документів, які надають право громадянам України перетинати державний кордон у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану.

Таким чином, на підставі вищевказаних Указів Президента України, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану та проведення загальної мобілізації, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється за винятком випадків, встановлених відповідними актами законодавства.

Відповідно вищевказані обставини щодо обмеження перетину кордону, зумовили громадян України до вчинення систематичних незаконних перетинів державного кордону України до країн Європейського союзу.

У зв`язку із цим, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в порушення вимог вищезазначених нормативно-правових актів, вчинили кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше грудня 2024 року ОСОБА_5 познайомився з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем с. Богдан, Рахівського району Закарпатської області. ОСОБА_5 було достовірно відомо про те, що ОСОБА_9 та інші жителі с. Богдан та с. Розтоки Рахівського району зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та інші невстановлені на даний час особи, здійснюють незаконне переправлення осіб через державний кордон поза межами пунктів пропуску Державної прикордонної служби.

При цьому, ОСОБА_10 та інша невстановлена особа чоловічої статі здійснюють безпосереднє супроводження осіб призовного віку до межі державного кордону України, інші невстановлені особи, в тому числі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає с. Богдан, Рахівського району Закарпатської області надають засоби, а саме будинки для проживання та здійснюють харчування осіб чоловічої статі, які використовуються для проживання осіб поки набереться група з 4-5 чоловік для незаконного переправлення через державний кордон України. При цьому такі дії здійснюються конспіративно з метою уникнення викриття співучасників злочинів.

Крім вказаних осіб ОСОБА_9 залучив до вчинення злочину і свою матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає с. Богдан Рахівського району Івано-Франківської області, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до обов`язків яких входило зокрема одержання неправомірної вигоди за організацію ОСОБА_9 незаконного переправлення осіб через державний кордон та розподіл грошових коштів між співучасниками злочинів за вказівкою ОСОБА_9 .

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , скориставшись тяжким суспільним становищем щодо обмеження конституційних прав громадян України в частині обмеження виїзду за межі території України чоловікам віком від 18 до 60 років, організували злочинну схему незаконного переправлення не менше двох осіб через державний кордон України за надання останніми на їх користь грошових коштів.

При цьому ОСОБА_5 безпосередньо мав підшуковувати осіб чоловічої статі для організації ОСОБА_9 їх незаконного переправлення через Державний кордон України, перевозити до с. Розтоки Рахівського району Закарпатської області через блокпости, використовуючи при цьому посвідчення працівника правоохоронного органу для безперешкодного проїзду таких осіб і уникнення перевірки документів та з`ясування мети подорожі у прикордонну область.

Також до обов`язків ОСОБА_5 входило надання інформації щодо можливості перетину державного кордону, надання порад та вказівок щодо речей, які необхідні для здійснення незаконного перетину Державного корону, а також оголошення суми неправомірної вигоди, яку необхідно заплатити за незаконний перетин кордону поза офіційними пунктами пропуску. При цьому ОСОБА_5 достовірно усвідомлював, що такі дії вчиняються ним та іншими співучасниками незаконно, він добровільно і свідомо вирішив займатись протиправною діяльністю за матеріальну винагороду.

В свою чергу, ОСОБА_10 та інші невстановлені на даний час співучасники кримінального правопорушення забезпечували безперешкодний перетин такими особами державного кордону в зоні відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 ) поза пунктами пропуску, а саме безпосередньо особисто переводили осіб через державний кордон України.

Таким чином, ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи умови правового режиму воєнного стану в Україні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді незаконного переправлення осіб через державний кордон України та бажаючи їх настання, достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України», Закону України «Про прикордонний контроль», Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншими співучасниками кримінального правопорушення, здійснили незаконне переправлення осіб через державний кордон України та сприяли такому перетину порадами, вказівками, наданням засобів.

Так, 28.12.2024 приблизно о 09:20 годині ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , а через нього і з іншими особами, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та іншими невстановленими співучасниками кримінального правопорушення, підшукав чоловіка, який мав намір незаконно перетнути державний кордон України громадянина України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зустрівся з останнім в м. Івано-Франківську поблизу торгового центру «Панорама Плаза», що на вул. Північний Бульвар, 2А та запропонував ОСОБА_11 розроблений та погоджений з ОСОБА_9 механізм перетину кордону із супроводом жителів Закарпатської області ( ОСОБА_10 та інших невстановлених на даний час співучасників кримінального правопорушення) поза межами пункту пропуску на ділянці кордону, що знаходиться в Закарпатській області.

При цьому, ОСОБА_5 зазначив ОСОБА_11 , що зможе спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими співучасниками кримінального правопорушення, здійснити незаконне переправлення його через державний кордон України за грошову винагороду в сумі 6000 доларів США.

В подальшому, приблизно о 18:00 годині 11.01.2025 ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , а через нього і з іншими співучасниками кримінального правопорушення, зустрівся із ОСОБА_11 поблизу торгового центру «Арсен», що по вул. Івана Миколайчука, 2 у м. Івано-Франківську, в ході чого озвучив останньому, яким чином відбуватиметься його незаконне переправлення через державний кордон України, пояснив, що йому наперед потрібно буде сплатити йому особисто грошові кошти в сумі 500-700 доларів США за доставку до Закарпатської області, а решту грошових коштів в сумі 4500-5000 доларів США залишити комусь для подальшої передачі після того, як ОСОБА_11 перетне кордон. Також в ході розмови ОСОБА_5 надав поради ОСОБА_11 з приводу переліку речей, які необхідно буде з собою взяти, а також суми грошових коштів, які потрібно буде мати під час безпосередньо незаконного перетину державного кордону України.

14 січня 2025 року приблизно о 19:00 годині, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , а через нього і іншими співучасниками кримінального правопорушення, перебуваючи в автомобілі марки БМВ чорного кольору 3 серії, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поблизу будинку № 19 по вул. Миколайчука у м. Івано-Франківську, одержав від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 42269, 2 грн. за доставку ОСОБА_11 до Закарпатської області з метою його подальшого переправлення ОСОБА_9 та іншими співучасниками злочину через державний кордон України.

В ході наступної зустрічі, яка мала місце 26.01.2025, приблизно о 09:30 годині, поблизу торгового центру «Панорама Плаза», що на вул. Північний Бульвар, 2А у м. Івано-Франківську, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , а через нього і іншими співучасниками кримінального правопорушення, провів ОСОБА_11 детальний інструктаж щодо механізму незаконного перетину ним державного кордону, а також надав вказівку взяти із собою теплі речі та придбати маскувальний костюм білого кольору, продемонструвавши який саме, на своєму мобільному телефоні, а також озвучив дату виїзду 01.02.2025.

Крім цього, ОСОБА_5 з метою реалізації свого, ОСОБА_9 та інших співучасників кримінального правопорушення корисливого мотиву, надав вказівку ОСОБА_11 залишити другу частину грошей за його незаконне переправлення через державний кордон України своїй дівчині ОСОБА_12 .

При цьому ОСОБА_9 планував залучити свою матір ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 до отримання другої частини неправомірної вигоди в розмірі 5000 доларів США за організацію незаконного переправлення ОСОБА_11 за межі державного кордону України.

01 лютого 2025 року ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 а через нього і з іншими співучасниками кримінального правопорушення, на автомобілі марки БМВ чорного кольору 3 серії, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевіз ОСОБА_11 із м. Івано-Франківська до с. Розтоки Рахівського району Івано-Франківської області, в ході чого, з метою прикриття своєї протиправної діяльності, демонстрував працівникам Державної прикордонної служби своє службове посвідчення працівника установи виконання покарань для безперешкодного проїзду через блок-пост.

При цьому ОСОБА_5 у присутності ОСОБА_11 зателефонував до ОСОБА_9 та надав можливість їм поспілкуватися. У ході розмови ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_11 про те, що другу частину неправомірної вигоди в розмірі 5000 доларів США він повинен передати особі, на яку він вкаже після перетину ним державного кордону України і перебуватиме вже на території Республіки Румунія.

По прибуттю у с. Розтоки Рахівського району Закарпатської області ОСОБА_5 з метою реалізації спільного із ОСОБА_9 , а через нього і іншими співучасниками кримінального правопорушення, приблизно об 11:00 годині 01.02.2025 передав ОСОБА_13 двом невстановленим на даний час особам, які, в свою чергу, завезли ОСОБА_11 до будинку, звідки, в подальшому перевезли до пішохідного моста через річку Біла Тиса, що у с. Видричка Рахівського району Закарпатської області та наказали перебігти його.

Приблизно о 19:00 годині 01.02.2025 ОСОБА_10 разом із невстановленою на даний час особою, реалізовуючи спільний із ОСОБА_5 та іншими співучасниками кримінального правопорушення злочинний умисел, з метою не викриття їх протиправної діяльності та об`їзду блок-посту Державної прикордонної служби України, що у с. Богдан Рахівського району Закарпатської області, мотоциклами доставили ОСОБА_11 від даного моста до будинку, який надав для ночівлі ОСОБА_11 ОСОБА_6 , що у с. Богдан Рахівського району Закарпатської області.

02 лютого 2025 року, приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 та іншими невстановленими на даний час особами, надав ОСОБА_11 гумові чоботи для забезпечення можливості незаконного перетину державного кордону України, а також повідомив, що переводити його через кордон буде безпосередньо він та ще одна особа.

Того ж дня, перебуваючи у тому ж будинку, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 та невстановленими на даний час співучасниками кримінального правопорушення, провів ОСОБА_11 детальний інструктаж щодо його поведінки після незаконного перетину державного кордону та перебування на території Румунії.

Згодом, приблизно о 20:30 годині 02.02.2025, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 та іншими співучасниками кримінального правопорушення, перебуваючи спільно із ще одним невстановленим провідником, повів ОСОБА_11 в гори у напрямку державного кордону України, де, ОСОБА_10 та інший провідник провів ОСОБА_11 інструктаж щодо подальшого маршруту руху, зокрема, показав напрямок, куди йти, а саме підніматись на гору, після чого перестрибнути колючу сітку, яка там буде розташована і далі спускатись весь час вниз до струмка, який розташований вже на території Румунії.

Після цього, завдяки злочинним діям організованим ОСОБА_9 за участі ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та інших співучасників кримінального правопорушення, ОСОБА_11 приблизно о 04:00 годині 03.02.2025 пішки незаконно перетнув державний кордон України із Румунією в зоні відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 ).

Достовірно усвідомлюючи, що ОСОБА_11 незаконно перетнув Державний кордон України, ОСОБА_9 організував передачу другої частини грошової винагороди у сумі 5000 доларів США, а для її отримання залучив свою матір ОСОБА_7 , а також свого знайомого ОСОБА_8 , яких уповноважив зв`язатися з дівчиною ОСОБА_11 ОСОБА_12 телефоном та домовитись про зустріч.

До отримання грошових коштів від ОСОБА_12 ОСОБА_9 залучив також і ОСОБА_5 , який мав одержати свою частку в розмірі 500 доларів США.

07 лютого 2025 року приблизно о 17:30 годині, ОСОБА_7 у супроводі ОСОБА_8 прибули у ТЦ «Велес Мол» у м. Івано-Франківську, вул. Вовчинецька 225 А для зустрічі з ОСОБА_12 та ОСОБА_5 . У ході зустрічі ОСОБА_12 на виконання вказівки ОСОБА_9 передала грошові кошти сумі 5000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 207 448,50 грн., для їх подальшого розподілу між співучасниками кримінального правопорушення ОСОБА_7 , які отримав ОСОБА_8 , перерахував та після перерахування передав ОСОБА_7 , за що 10.02.2025 отримав від неї на свій банківський рахунок грошові кошти в сумі 1500 грн.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відбулось незаконне переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України за матеріальну винагороду в розмірі 6000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 249717,7 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 15.02.2025 зустрівся з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 у ресторані Повидло у АДРЕСА_2 .

У ході зустрічі ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_14 розроблений та погоджений з ОСОБА_9 механізм перетину кордону із супроводом жителів Закарпатської області ( ОСОБА_10 та інших співучасників кримінального правопорушення) поза межами пункту пропуску на ділянці кордону, що знаходиться в Закарпатській області.

Також ОСОБА_5 розповів ОСОБА_14 , яким чином відбуватиметься його незаконне переправлення через державний кордон України, пояснив, що йому наперед потрібно буде сплатити йому особисто грошові кошти за доставку до Закарпатської області, а решту грошових коштів залишити комусь для подальшої передачі після того, як він перетне кордон. Також в ході розмови ОСОБА_5 надав поради ОСОБА_14 з приводу переліку речей, які необхідно буде з собою взяти, а також суми грошових коштів, які потрібно буде мати під час безпосередньо незаконного перетину державного кордону України.

При цьому, ОСОБА_5 зазначив ОСОБА_14 , що зможе спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими співучасниками кримінального правопорушення, здійснити його незаконне переправлення через державний кордон України за грошову винагороду в сумі 6500 доларів США. З метою викликати у ОСОБА_14 впевненість у можливості здійснити незаконне переправлення його через державний кордон України ОСОБА_5 продемонстрував йому посвідчення працівника установи виконання покарань.

В подальшому, приблизно о 12:00 годині 16.02.2025 ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , а через нього і з іншими співучасниками кримінального правопорушення, зустрівся із ОСОБА_14 поблизу автозаправної станції «Стелс» по вул. Мазепи в м. Івано-Франківську.

ОСОБА_5 на зустріч прибув автомобілем марки «BMW» 3 серії, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у його користуванні.

У ході зустрічі ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 , а через нього і з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з корисливих мотивів, близько 12.20 год 16.02.2025, перебуваючи на території автозаправної станції «Стелс» у м. Івано-Франківську, на вул. Мазепи одержав від ОСОБА_14 грошові кошти в розмірі 1500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на день одержання становить 62699,4 грн, за доставку ОСОБА_14 до Закарпатської області з метою його подальшого переправлення ОСОБА_9 та іншими співучасниками злочину через державний кордон України.

При цьому ОСОБА_9 планував повторно залучити свою матір ОСОБА_7 до отримання другої частини неправомірної вигоди в розмірі 5000 доларів США за організацію незаконного переправлення ОСОБА_14 за межі державного кордону України.

Не припиняючи свою злочинну діяльність ОСОБА_5 о 07.00 год 19.02.2025 надав вказівку ОСОБА_14 прибути на автозаправну станцію «Стелс» по вул. Мазепи у м. Івано-Франківську на 09.30 год. цього ж дня для подорожі на територію Закарпатської області у с. Розтоки для подальшого незаконного перетину ним державного кордону України.

По дорозі з Івано-Франківська до с. Розтоки Закарпатської області 19.02.2025 ОСОБА_5 діючи умисно, на виконання спільного злочинного плану співучасників злочину двічі на блок-постах демонстрував посвідчення працівника установи виконання покарань для безперешкодного проїзду ОСОБА_14 на територію прикордонної області.

Прибувши у с. Розтоки Закарпатської області, ОСОБА_5 на виконання спільного злочинного плану співучасників злочину передав ОСОБА_14 невстановленим особам, які доставили його пішки до будинку, який належить невстановленим особам, де він перебував приблизно до 19.00 год 19.02.2025, після чого доставили до іншого будинку, розташованому в с. Богдан до помешкання ОСОБА_6 .

Того ж таки дня ввечері 19.02.2025 до помешкання ОСОБА_6 , де перебував ОСОБА_14 , прибув ОСОБА_10 , який розповів, що переправлення через державний кордон відбудеться наступного дня чи через день.

ОСОБА_10 розповів про деталі маршруту, а також надав поради щодо одягу та взуття, зокрема порадив обмотати чоботи скотчем з метою уникнення потрапляння снігу в середину. Через деякий час ОСОБА_10 вийшов з будинку, повернувшись через нетривалий час розмовляючи з ОСОБА_9 по мобільному телефону на гучномовці передав телефон ОСОБА_14 . ОСОБА_9 у розмові з ОСОБА_14 проінформував його про подальші дії після потрапляння на територію Республіки Румунія, зокрема повідомив, що йому необхідно буде до нього зателефонувати та повідомити про прибуття на територію Республіки Румунія, а він у свою чергу організує осіб для отримання другої частини винагороди у розмірі 5000 доларів США поряд із ОСОБА_5 . На цю пропозицію ОСОБА_15 відповів згодою.

У період перебування у будинку ОСОБА_6 , останній неодноразово відвідував ОСОБА_14 та інших трьох осіб, які перебували в ньому, приносив їжу, отримав грошові кошти за продукти харчування та запитував розміри взуття, а також надав скотч щоб обмотати взуття для уникнення потрапляння у нього снігу.

Крім того, ОСОБА_6 надавав детальні інструкції щодо поведінки на території Республіки Румунія, вказав що в першу чергу необхідно знайти особу яка допоможе зв`язатися з представниками правоохоронних органів. Крім того, ОСОБА_6 детально розповів, які речі не слід мати при собі на території іноземної держави щоб уникнути притягнення до відповідальності. Крім того, ОСОБА_6 наполегливо просив не розповідати нікому про механізм перетину державного кордону та причетність до цього його, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та інших осіб, а на запитання правоохоронних органів Румунії відповідати, що кордон перетинали самостійно.

20 лютого 2025 року, близько 20.00 год., ОСОБА_10 прибув у будинок

ОСОБА_6 та повідомив, що вихід буде здійснюватися орієнтовно через

2 години. Прибувши близько 22 год. цього ж дня, ОСОБА_10 сказав присутнім ОСОБА_14 та іншим трьом особам збиратися і виходити на вулицю. По дорозі вони зустріли ще двох невстановлених на даний час провідників та всі направилися у напрямку Державного кордону України в гори.

Згодом, приблизно через 5 годин після виходу з будинку ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та інші троє у супроводі ОСОБА_10 та ще двох невстановлених на даний час провідників, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 та іншими співучасниками кримінального правопорушення, прибули до межі державного кордону України, де, ОСОБА_10 та інші провідники вказали ОСОБА_14 напрямок подальшого маршруту руху, зокрема, показав куди йти, а саме підніматись на гору, після чого пройти протоптаною стежкою і далі спускатись весь час вниз до струмка, який розташований вже на території Румунії.

Після цього, завдяки злочинним діям організованим ОСОБА_9 за участі ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та інших співучасників кримінального правопорушення, ОСОБА_14 приблизно о 03:00 годині 21.02.2025 пішки незаконно перетнув державний кордон України із Румунією в зоні відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 ).

Достовірно усвідомлюючи, що ОСОБА_14 незаконно перетнув Державний кордон України, ОСОБА_9 організував передачу другої частини грошової винагороди у сумі 5000 доларів США, а для її отримання знову вирішив залучити свою матір ОСОБА_7 , яку уповноважив зв`язатися з дівчиною ОСОБА_11 ОСОБА_12 телефоном та домовитись про зустріч.

До отримання грошових коштів від ОСОБА_16 ОСОБА_9 залучив також і ОСОБА_5 , який мав одержати свою частку в розмірі 500 доларів США, а також свого знайомого ОСОБА_17 , який не був обізнаний із злочинним планом співучасників злочину, а виключно мав отримати грошові кошти і передати їх частину ОСОБА_5 у розмірі 500 доларів США, а решту в розмірі 4500 доларів США ОСОБА_7 .

Близько 09.17 год 23.02.2025 ОСОБА_9 з метою приведення у виконання свого злочинного плану спрямованого на незаконне переправлення ОСОБА_14 через державний кордон України, вчинене повторно, за матеріальну винагороду за попередньою змовою групою осіб, з метою отримання неправомірної вигоди, зателефонував до ОСОБА_12 та поцікавився, де має відбутися зустріч з ОСОБА_5 для передачі грошових коштів.

23 лютого 2025 року близько 12.00 год ОСОБА_12 на виконання вказівки ОСОБА_9 та ОСОБА_5 прибула до ТРЦ «Велес Мол» у м. Івано-Франківську по вул. Вовчинецька, 225А, де зустрілась із ОСОБА_5 ОСОБА_5 про зустріч із ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_9 за допомогою мобільного телефону та поцікавився хто з його боку прибуде для отримання другої частини неправомірної вигоди за незаконне переправлення ОСОБА_14 через державний кордон України.

ОСОБА_9 повідомив, що це буде ОСОБА_17 та вказав в чому він одягнений. Після телефонної розмови з ОСОБА_9 до ОСОБА_5 та ОСОБА_12 підійшов ОСОБА_17 та всі вони втрьох направилися в приміщення АЗС «Окко», що у м. Івано-Франківську, по вул. Вовчинецькій навпроти ТРЦ «Велес Мол».

У приміщенні АЗС «Окко» ОСОБА_12 у присутності ОСОБА_5 передала ОСОБА_17 грошові кошти у розмірі 5000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 207658 грн., частину з яких у розмірі 500 доларів США він мав передати ОСОБА_5 за незаконне переправлення ОСОБА_14 через державний кордон України.

Після передачі грошових коштів ОСОБА_9 зателефонував до ОСОБА_12 близько 14 год. 23.02.2025 та поцікавився чи передала вона кошти ОСОБА_17 та ОСОБА_5 і повідомив, що його мати ОСОБА_7 захворіла і не змогла прибути для отримання грошей.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , відбулось незаконне переправлення ОСОБА_14 через державний кордон України за матеріальну винагороду в розмірі 6500 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 271357,4 грн.

23 лютого 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в незаконному переправленні особи через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, службовою особою з використанням свого службового становища, незаконному переправленні особи через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням свого службового становища, з корисливих мотивів.

23 лютого 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у незаконному переправленні особи через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, незаконному переправленні особи через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

23 лютого 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у пособництві в незаконному переправленні особи через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

24 лютого 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у пособництві в незаконному переправленні особи через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 25.02.2025 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави на строк до 22.04.2025 включно. Станом на день подання клопотання застава підозрюваним не вносилась.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 25.02.2025 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави на строк до 23.04.2025 включно. Станом на день подання клопотання застава підозрюваним не вносилась.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 25.02.2025 до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави на строк до 23.04.2025 включно. Станом на день подання клопотання застава підозрюваним не вносилась.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27.02.2025 до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту на строк до 23.04.2025 включно.

Вручене ОСОБА_5 повідомлення про підозру повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини, щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними на даний час в ході досудового розслідування матеріалами, зокрема, протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , протоколами допиту підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , протоколами оглядів мобільних телефонів, протоколами негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження.

Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні обчислюється з 23.02.2025, тобто з моменту повідомлення про підозру і становить два місяці тобто до 23.04.2025.

Строк тримання ОСОБА_5 під вартою, визначений слідчим суддею у вище вказаній ухвалі слідчого судді закінчується 22.04.2025.

Поряд з цим, на даний час виконувачем обов`язків керівника Івано-Франківської обласної прокуратури погоджено клопотання про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців.

Завершити досудове розслідування до закінчення строку дії ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 25.02.2025, якою застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не виявляється за можливе у зв`язку із тим, що на даний час у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, а саме: виконати вимоги «Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні», затвердженої наказом від 16.11.2012 №114/1042/516/1199/936/1687/5, завершити проведення оглядів вилучених речових доказів (грошових коштів, мобільних телефонів та інших), допитати в якості свідків ОСОБА_18 , а також військовослужбовців Державної прикордонної служби України, призначити проведення та отримати висновки портретних експертиз та експертиз відео- звукозапису, провести тимчасові доступи до речей і документів, за результатами оцінки отриманих доказів визначити кінцеву правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за наявності достатніх доказів повідомити про підозри іншим співучасникам кримінальних правопорушень, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, виконати вимоги ст. 290 КПК України, а також здійснити інші слідчі (розшукові) дії, в яких виникне необхідність.

Обставини, що перешкоджали здійсненню вищезазначених процесуальних дій раніше, це значна кількість попередньо проведених першочергових слідчих, процесуальних дій, заходів забезпечення кримінального провадження, велика кількість речових доказів, які вже оглянуті та які ще слід оглянути, значна кількість підозрюваних, а також інших осіб, причетність яких до вчинення вказаних кримінальних правопорушень на даний час перевіряється, необхідність проведення експертиз, аналіз та оцінка зібраних доказів, а також наявність великої кількості свідків.

На даний час продовжують існувати достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , знаходячись на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зазначені ризики продовжують існувати та будь-які обставини, які б вказували на їх зменшення відсутні.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та визначеним законодавством ризикам виникла необхідність в продовженні обраного підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Така потреба обумовлена продовженням існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, в обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки, ОСОБА_5 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім цього, враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у незаконному переправленні осіб через державний кордон України. Враховуючи обставини, встановлені в ході досудового розслідування, володіє широким колом зв`язків серед мешканців прикордонних районів Закарпатської області, а відтак, у випадку незастосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може скористатись «послугами» співучасників кримінального правопорушення, які на даний час не затримані для того, щоб незаконно покинути територію України для подальшого переховування від органів досудового розслідування та суду за межами України.

Також в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 в останнього було вилучено посвідку на тимчасове проживання у Королівстві Велика Британія, що свідчить про наявність у нього можливості законно перебувати на території іноземної держави.

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_5 відомі повні анкетні дані свідків та місце їх проживання, після чого він, шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування. Також, ОСОБА_5 в силу того, що обіймає посаду в установі виконання покарань, має тісні зв`язки із особами, які раніше відбували покарання, які може також використовувати для незаконного впливу на свідків.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду. На цей час не встановлено повне коло осіб, що причетні до вчинення указаного злочину, а тому ОСОБА_5 може вчинити дії, щодо повідомлення таких осіб про обставини провадження, узгоджувати з ними свої дії та показання і таким чином перешкоджати встановленню всіх обставин кримінального провадження;

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_5 , використовуючи надану йому владу та службові повноваження начальника відділу ІТЗО (інженерно-технічних засобів охорони) ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9), з метою одержання доходів може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, використовуючи свій статус, навички, вміння та наявні зв`язки.

На сьогоднішній день до органу досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. У зв`язку з цим, є неможливим застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Інші види запобіжного заходу заставу або особисте зобов`язання, застосувати відносно підозрюваного також не можливо, оскільки вони будуть недостатніми для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язаного з незаконним позбавленням волі.

При запобіжному заході у виді домашнього арешту підозрюваний усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання, враховуючи той факт, що ОСОБА_5 обізнаний із методами та способами незаконного перетину державного кордону України та перейти Державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З викладеного вище вбачається, про неможливість запобігання цих ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, в ході досудового розслідування під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що лише з моменту реєстрації кримінального провадження ОСОБА_5 незаконно переправлено через державний кордон України не менше трьох осіб, а загальна кількість незаконно переправлених співучасниками злочину осіб перевищує 120 людей.

В середньому з кожної незаконно переправленої особи учасники протиправної схеми отримували грошові кошти в сумі 6000 доларів США, таким чином акумулювавши за час протиправної діяльності не менше 720 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить орієнтовно 30 000 000 млн. гривень, які на даний час органом досудового розслідування не відшукані та не вилучені, оскільки можуть зберігатись за межами України, в тому числі й у ОСОБА_9 .

З огляду на викладене, застава у розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Разом з тим, для забезпечення належного виконання ОСОБА_5 своїх обов`язків як підозрюваного та обов`язків, які можуть бути на нього покладені ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу для ОСОБА_5 визначено розмір застави 1 960 000 грн.

Такий розмір застави не є завідомо непомірним для ОСОБА_5 з огляду на характер вчиненого діяння, тривалість протиправної діяльності та суму отриманих від неї незаконних доходів.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи неможливість застосування стосовно ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_5 , а саме позбавлення волі на строк до дев`яти років з конфіскацією майна, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, які передбачені у ст. 194 КПК України, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиненню іншого кримінального правопорушення, керуючись, просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених в ньому, просив клопотання задовольнити.

Захисник в судовому заперечив проти поданого клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків. Просив врахувати позитивні характеристики, матеріальний стан підозрюваного та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час або визначити заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

23 лютого 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в незаконному переправленні особи через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, службовою особою з використанням свого службового становища, незаконному переправленні особи через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням свого службового становища, з корисливих мотивів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , належить до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 25.02.2025 щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 22.04.2025 включно. Визначено заставу у розмірі 1 960 000 (один мільйон дев`ятсот шістдесят тисяч) гривень та у випадку внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; не залишати без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду територію Івано-Франківської області; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця служби; утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами а саме: протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , протоколами допиту підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , протоколами оглядів мобільних телефонів, протоколами негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

В той же час 22.04.2025 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Однак стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.04.2025 року продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0000006 від 04.01.2025 року до шести місяців, тобто до 23.08.2025 року.

Прокурором також доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У рішенні по справі W. проти Швейцарії (заява №14379/88 від 26.01.1993) Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Наведені обставини разом із суворістю можливого покарання можуть схилити підозрюваного також і до втечі.

Слідчий суддя ввважає, що ОСОБА_5 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним вищенаведених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Варто додати, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками можливого вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вирішуючи дане клопотання враховую також наявність доказів про вчинення ОСОБА_5 зазначених кримінальних правопорушень, міцність соціальних зв`язків, його вік, стан здоров`я, працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.

У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, слід зазначити, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу, не може забезпечити належну процесуальну поведінку вказаної особи, тому не може бути застосований запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обставини, на які посилається сторона захисту не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків.

Відтак, беручи до уваги відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 22.04.2025, відсутні обставини на достатню зміну ризиків у бік їх зменшення, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задоволити, продовжити строк тримання його під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.06.2025, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначенні розміру застави підозрюваному сторона обвинувачення просить врахувати, що у ході досудового розслідування під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що лише з моменту реєстрації кримінального провадження ОСОБА_5 незаконно переправлено через державний кордон України не менше трьох осіб, а загальна кількість незаконно переправлених співучасниками злочину осіб перевищує 120 людей. В середньому з кожної незаконно переправленої особи учасники протиправної схеми отримували грошові кошти в сумі 6000 доларів США, таким чином акумулювавши за час протиправної діяльності не менше 720 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить орієнтовно 30 000 000 млн. гривень, які на даний час органом досудового розслідування не відшукані та не вилучені, оскільки можуть зберігатись за межами України, в тому числі й у ОСОБА_9 .

Врахувавши зазначені обставини, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 25.02.2025 щодо ОСОБА_5 визначено розмір застави - 1 960 000 гривень.

Ухвала слідчого судді була оскаржена в апеляційному порядку та залишена без змін.

При визначенні ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави слідчий суддя, поряд з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями Європейський суд з прав людини від 26.01.1993 року у справі «В. проти Швейцарії», у рішенні від 08.01.2009 року у справі «Мангурас проти Іспанії».смуду

В той же час, застава визначених КПК межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в даному випадку не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження, відтак і наявний виключний випадок через що альтеративна застава має бути визначена у більшому розмірі, ніж передбачена КПК України, із врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, обставин вчинення злочину, а також наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування даного кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, вважаю, що застава у розмірі 1 960 000,00 гривень буде утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, однак не перетворить обраний йому запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

На переконання слідчого судді застава в такому розмірі повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, і такий розмір застави буде співмірним та доцільним у випадку її внесення для гарантування дієвості даного провадження та запобіганням згаданим ризикам.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання слід задовольнити, та продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою до 14.06.2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, із визначенням відповідних обов`язків у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , до 14 червня 2025 року, включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Визначити заставу в розмірі 1 960 000 (один мільйон дев`ятсот шістдесят тисяч) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26289647, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002265).

У разі внесення застави у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки на строк до 14 червня 2025 року включно, а саме:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

2) не залишати без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду межі Івано-Франківської області;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця служби;

4) утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 16 квітня 2025 року