Справа № 203/699/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро клопотання слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000333,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання слідчого, заявлене в рамках кримінального провадження №0000333, про арешт майна.

В призначене судове засідання слідчий не з`явився, надавши заяву, в якій підтримав клопотання та просив розглядати останнє за його відсутності.

Власник майна та особа, у користуванні якої перебував транспортний засіб на момент вилучення до суду не з`явились. про причини своєї неявки не повідомили.

За вказаних обставин та враховуючи положення ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності останніх.

Перевіривши викладені в клопотанні доводи та дослідивши надані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст.170 КПК України).

В свою чергу ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.10,12 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання встановлено, що СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000333, відомості за яким внесено до ЄРДР 01.02.2025 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.286-1 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 31.01.2025 року на вул.Запорізьке шосе в м.Дніпрі, за участю автомобіля «AUDI Q5», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який допустив зіткнення з автомобілем «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_2 , який в свою чергу розпочав некерований рух та зіткнувся із автомобілем «GELLY», р.н. НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП автомобілям завдано механічні ушкодження, а також заподіяно тілесні ушкодження пішоходу ОСОБА_5 , яка перебувала між автомобілями.

Згідно протоколу огляду місця ДТП від 31.01.2025 року автомобіль «GELLY», р.н. НОМЕР_3 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 та перебував в користуванні ОСОБА_7 , було вилучено та постановою слідчого від 01.02.2025 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В наданому клопотанні слідчим поставлено питання про арешт транспортного засобу, з метою збереження як речового доказу.

Перевіряючи доводи клопотання слідчий суддя враховує, що матеріали кримінального провадження в достатній мірі свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Таким чином, з урахуванням обставин та характеру вчиненого кримінального правопорушення, транспортний засіб, що отримав механічні пошкодження, містить на собі сліди кримінального правопорушення та інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що підлягають встановлюються під час кримінального провадження, а тому відповідає критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України.

Крім того, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, транспортний засіб необхідний для забезпечення проведення відповідних судових експертиз.

Також слідчий суддя приймає до уваги, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а тому його подальша експлуатація, відчуження на користь третіх осіб, може призвести до його знищення, пошкодження, перетворення або зникнення та, відповідно, призведе до втрати речового доказу та слідів злочину.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, в зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення необхідних судових експертиз, на даному етапі досудового розслідування слід накласти арешт на вилучений автомобіль, з позбавлення права відчуження, розпорядження та користування останнім.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98,131,132,170-172,175,309,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «GELLY», р.н. НОМЕР_3 , що зареєстрований за ОСОБА_6 , шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування зазначеним транспортним засобом.

Ухвала підлягає негайному виконанню відповідно до ч.1 ст.175 КПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1