У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/1648/19

№ 1-кс/183/375/25

10 березня 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Крохмалюк І.П., розглянувши клопотання слідчого Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Глушаченко В.В., погоджене з прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області Санталовою В.Р. про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до ЄРДР 14.02.2019 року за № 000021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1971 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

До слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку ст.. 170 КПК України надійшло клопотання про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що 29.01.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Новомосковської державної нотаріальної контори Носенком А. Г. зареєстровано за ОСОБА_1 право приватної власності на двоповерхове офісне приміщення літ. А-2, загальною та корисною площею 133,9 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для реєстрації та виникнення права власності ОСОБА_1 зазначено рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29серпня 2014 року у справі № 183/5403/14 та рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 426 від 22.10.2014.

Під час розгляду Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області справи № 183/5403/14 за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності встановлено, що рішенням ХХХІІ сесії четвертого скликання Новомосковської міської ради № 801 від 21.03.2006 року «Про передачу земельних ділянок у користування» за ОСОБА_1 закріплена земельна ділянка, площею 0,0039 га, за адресою: АДРЕСА_2 з метою несільськогосподарського використання під комерційне використання - роздрібна торгівля та комерційні послуги.

В період з 2006 року по 2007 рік ОСОБА_1 на зазначеній земельній ділянці, площею 0,0039 га, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 проведено реконструкцію нежитлового приміщення під офіс та добудовано другий поверх без належним чином затвердженого проекту.

Згідно технічного паспорту, виготовленого 17.12.2013 року ТОВ «Приватзембуд», проведено реконструкцію першого поверху: літ. А-2 - №1 - хол загальною площею 27,3 м2; №2 - кабінет загальною площею 21,8 м2; №3 - котельна загальною площею 4,3 м2; №4 - туалет загальною площею 2,7 м2; №5 - кладова загальною площею 4,1 м2; №6 - сход. клітина загальною площею 5,9 м2, всього по першому поверху загальна та корисна площа становить - 66,1 м2, основна площа становить - 21,8 м2, допоміжна площа становить - 44,3 м2.

Проведено добудову другого поверху: №7 - сход. клітина загальною площею 13,7 м2, №8 - кабінет загальною площею 28,2 м2, №9 - кабінет загальною площею 22,1 м2; №10 - підсоб. прим. загальною площею 3,8 м2, всього по другому поверху загальної та корисної площі - 67,8 м2; основної площі 50,3 м2, допоміжна площа становить 17,5 м2.

Загальна та корисна площа всього приміщення становить 133,9 м2; основна площа становить - 72,1 м2; допоміжна площа становить - 61,8 м2.

Таким чином, в період з 2006 по 2007 роки ОСОБА_1 за відсутності затвердженого проекту на виконання реконструкції (будівельних робіт)здійснено самовільне будівництво нежитлового приміщення (офісу) із виходом за межі наданої у користування земельної ділянки комунальної власності, тобто на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 року у справі № 183/5403/14 за результатами розгляду апеляційної скарги заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області вищезазначене рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29серпня 2014 року у справі № 183/5403/14 скасовано. В зв`язку із чим, запис про право приватної власності на двоповерхове офісне приміщення літ. А-2, загальною та корисною площею 133,9 м2. за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 скасовано.

Однак, ОСОБА_1 , обізнаною про наявність вищезазначених рішень судів та незаконність будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці, а також скасування незаконної державної реєстрації права приватної власності на двоповерхове офісне приміщення літ. А-2, загальною та корисною площею

133,9 м2 за адресою АДРЕСА_1 , 30.11.2016 року подано заяву до державного реєстратора Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області Мізіренко Ганною Юріївною про реєстрацію право власності на об`єкт нерухомого майна значною меншою площею, ніж була зареєстрована до цього, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 36,6 м2 (замість 133,9 м2), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Державним реєстратором Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області Мізіренко Ганною Юріївною за результатами розгляду зазначеної заяви 06.12.2016 року прийнято рішення № 32744127 та зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 36,6 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для реєстрації та виникнення права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, загальною площею 36,6 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2008 року у справі № 2-2884/08.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що відповідно до Акту про проведення прилюдних торгів від 29.01.2007 року, затвердженого Державною виконавчою службою у м. Новомосковську та Новомосковському районі власником нежитлового приміщення, загальною площею 36,6 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , був ОСОБА_2 .

12.09.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в порушення ст. 657 ЦК України у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу вищевказаного нежитлового приміщення.

Таким чином, протягом 2006-2007 років ОСОБА_1 власником нежитлового приміщення, загальною площею 36,6 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , не була, а отже здійснювати його реконструкцію не мала права.

Також встановлено, що 14 березня 2017 року державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевою Іриною Миколаївною об`єднано об`єкти нерухомого майна та припинено право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційна справа № 119), відкрито відповідний розділ щодо нього та зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на «незавершене будівництво офісу літ. А-2, загальною площею 133,9 м2 (87% готовності), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційна справа № 119).

В якості документів, що слугували підставою для здійснення вказаних реєстраційних дій, зазначено технічний паспорт, виданий 21 лютого 2017 року ТОВ «Приватземлебуд», декларацію про початок виконання будівельних робіт, серія та номер ДП89, видану 02 лютого 2017 року департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області.

Після чого, 26 квітня 2017 року ОСОБА_1 , на підставі договору дарування незавершеного будівництва № 226, посвідченого приватним нотаріусом Самарівського нотаріального округу Дніпропетровської області Кулішем Ю.О., подарувала ОСОБА_3 об`єкт незавершеного будівництва офісу літ. А-2, загальною площею 133,9 м2 (87% готовності), розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 подано декларацію про готовність об`єкту до експлуатації, на підставі якої за останньою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано закінчений будівництвом об`єкт офіс, загальною площею 133,9 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційна справа № 119).

Однак, відповідно до інформації Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області №1004-1.15/1732 від 04.12.2019 декларацію про початок виконання будівельних робіт, серія та номер ДП89 від 02 лютого 2017 року, відповідно до Закону України, порядку № 466 та Порядку № 461 Наказом департаменту від 02.12.2019 № 28-Н скасовано реєстрацію декларації про початок будівельних робіт № ДП89 та реєстрацію повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт № ДП 45. Наказом департаменту від 02.12.2019 № 29-Н скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації .

12 травня 2021 року, слідчим проведено огляд місця події, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:011:0096та прилеглої до неї території, що знаходиться під приміщенням, що розташоване від будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , за участі інженера-землевпорядника.

Відповідно до технічного звіту із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, виконаного ТОВ «Дніпроземсервіс», розмір фактично зайнятої земельної ділянки, розташованої під будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , складає 0, 0107 га.

Встановлено, що оглянута земельна ділянка перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Самар в особі Самарівської міської ради.

Відповідно до інформації Самарівської міської ради договір оренди припинено 03 серпня 2018 року, на підставі рішення XV сесії VII скликання Новомосковської міської ради «Про припинення договорів оренди земельних ділянок» від 06 липня 2018 року. В подальшому, на заяву нового власника нерухомого майна ОСОБА_3 було прийняте рішення XVI сесії VII скликання Новомосковської міської ради «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, внаслідок невідповідності місця розташування земельних ділянок, внаслідок невідповідності місця розташування земельних ділянок вимогам законів та містобудівної документації м. Новомосковськ» від 28 вересня 2018 року за № 737.

Відповідно до висновку експерту від 23.02.2023 року, наданого в межах проведеної комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, має місце порушення землекористування земельною ділянкою, на якій розташована будівля офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119), а також улаштоване навколо неї вуличне покриття та вимощення, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: без оформлення права користування земельною ділянкою, площею 0,0132 га, в порядку її відведення в оренду, у зв`язку із відсутністю відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу цієї земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду) відсутністю вчиненого правочину щодо цієї земельної ділянки та відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

07 лютого 2025 року самовільно зайняті земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 0:03:011:0096, загальною площею 0,0039 га, та несформовану земельну ділянку комунальної власності, яка фактично перебуває під будівлею офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119) з улаштованим навколо нього вуличним покриттям та вимощенням, площею 0,0132 га, а також самовільно побудовану двоповерхову будівлю офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119), зареєстровану на праві приватної власності відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 ,які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У статтях 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За умовами ч. ч. 1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Право власності на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Використання земельної ділянки комунальної власності без відповідних правових підстав позбавляє Український народ загалом (ст. 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника (володільця) землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі комунальної власності.

При цьому, ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_3 ,вийшовши за межі наданої раніше в користування земельної ділянки та не маючи правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій фактично побудовано об`єкт нерухомого майна, всупереч законодавству здійснили будівельні роботи без дозволу власника земельної ділянки, що підтверджує факт самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Згідно з ст.ст. 375, 376 ЦК України лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Порядок будівництва нерухомого майна врегульовано відповідними нормативними актами, а саме: ЗК України; ЦК України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Законом України «Про архітектурну діяльність», Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», Законом України «Про охорону культурної спадщини».

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, ознаками самочинного будівництва є:

- об`єкт нерухомого майна збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку;

- відсутність належного дозволу чи належно затвердженого проекту для будівництва;

- створення об`єкта з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Кожна із зазначених ознак є самостійною і достатньою для того, щоб визнати об`єкт нерухомого майна самочинним будівництвом.

Наведену правову позицію Верховного Суду викладено у постановах від 10.01.2019 року у справі № 915/1376/17, від 24.07.2019 року у справі № 910/10932/17.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26-32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є матеріальним об`єктом, яке було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час досудового розслідування з метою забезпечення збереження речових доказів та недопущення їх пошкодження, псування, знищення та подальшого відчуження особами, які вчинили вказаний злочин, виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 0:03:011:0096, загальною площею 0,0039 га, та несформовану земельну ділянку комунальної власності, яка фактично перебуває під будівлею офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119) з улаштованим навколо нього вуличним покриттям та вимощенням, площею 0,0132 га, а також двоповерхову будівлю офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119), зареєстровану на праві приватної власності відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження ними.

Розглянувши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя дійшла до таких висновків.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В своєму клопотанні слідчий не зазначила з якою метою необхідно накласти арешт на майно, а саме: земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 0:03:011:0096, загальною площею 0,0039 га, та несформовану земельну ділянку комунальної власності, яка фактично перебуває під будівлею офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119) з улаштованим навколо нього вуличним покриттям та вимощенням, площею 0,0132 га, а також двоповерхову будівлю офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119), зареєстровану на праві приватної власності відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Повноваження слідчого судді не дозволяють робити це на власний розсуд, а тільки вирішити питання щодо необхідності такого арешту.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні клопотання слідчого Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Глушаченко В.В., погоджене з прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області Санталовою В.Р. про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до ЄРДР 14.02.2019 року за № 000021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1971 КК України, - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя І.П. Крохмалюк