Справа № 307/5172/24
Провадження № 1-кп/307/336/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000421 від 8.11.2024 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, в силу п.2-1 ч.1 ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 8 листопада 2024 року, близько 4 год. 20 хвилин діючи умисно, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер свої дій, передбачаючи негативні наслідки свої протиправних дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає всупереч вимогам статті 30 Конституції України, яка гарантує недоторканість житла чи іншого володіння особи без визначених законом підстав, всупереч волі та відповідного дозволу законного володільця ОСОБА_4 , умисно, шляхом вільного доступу через незамкнуті двері проник до транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , що розташований на узбіччі АДРЕСА_2 , де перебував всупереч волі законного володільця до моменту виявлення ОСОБА_4 , у зв?язку з чим ОСОБА_3 порушив недоторканість іншого володіння особи, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 162 КК України, незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Як встановлено судом, відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 , прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. При цьому у даній заяві обвинуваченим ОСОБА_3 зазначено, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку за ч.1 ст. 162 КК України, згоден та не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності у спрощеному провадженні.

Прокурором заявлено клопотання, згідно з яким просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно обвинувального акту, потерпілим до кримінального провадження в порядку ч.3 ст. 55 КПК України залучено ОСОБА_4 . Як вбачається з поданої ОСОБА_4 28.11.2024 заяви, останній повідомив, що йому розяснено вимоги ст. 302 КПК України, щодо розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні та не заперечив проти розгляду обвинувального акта в даному кримінальному провадженні у спрощеному провадженні.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, з урахуванням його заяви щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, а також заяви потерпілого про надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні та його ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути у порядку, визначеному ст. ст. 381, 382 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, а саме: в незаконному проникненні до іншого володіння особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним проступку, дані про особу винного, який на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу п.2-1 ч.1 ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставиною, визначеною ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення проступку, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65, 68 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого проступку, за наявності альтернативної санкції, передбаченої ч.1 ст.162 КК України, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.

Процесуальних витрат немає.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 375, 376, 381, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень (одна тисяча сімсот гривень).

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат не має.

Речові докази:

- пластмасову ручку упаковану до конверту «Національна поліція України», чехол чорного кольору із керма автомобіля марки «Мерседес» державний номерний знак НОМЕР_1 упаковану до конверту «Національна поліція України», які згідно постанови дізнавача ОСОБА_6 від 9.11.2024 та квитанції від 12.11.2024 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили, повернути власнику потерпілому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 .

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1