Справа № 553/4718/24
Провадження № 1-в/553/561/2024
У Х В А Л А

Іменем України

30.12.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

представника установи ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтаві в режимі відеоконференції подання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, вироку Зіньківського районного суду Полтавської області від 29.04.2021, відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:

ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» звернулась до Ленінського районного суду м. Полтави з поданням про приведення вироку Зіньківського районного суду Полтавської області від 29.04.2021, відносно засудженого ОСОБА_5 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

В судовому засіданні представник ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» подання підтримав.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримав.

Під час судового засідання прокурор не заперечував проти задоволення подання та звільнення засудженого від покарання за ті кримінальні правопорушення, які після набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 вже не є кримінально караними діяннями.

Вислухавши думку прокурора, перевіривши доводи подання, дослідивши додані матеріали, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на

момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 раніше засуджений:

- 06.09.2018 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ст. 289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КK України з іспитовим строком 1 рік.

- 14.11.2019 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 1 KK України до штрафу 1700 грн.. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 03.02.2020 року покарання замінено на 100 годин громадських робіт.

- 17.08.2020 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч.2, 185 ч.3. 70 ч.1, 71, 72 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. 08.02.2021 року ухвалою Колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду вирок від 17.08.2020 року змінити. Вважати за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 4.1. 71, 72 КК України до 3 років 1 місяця 12 днів позбавлення волі, в іншій частині залишити без змін.

- 05.01.2021 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ст. 389 ч.2, 70 ч.4 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

- 21.10.2020 року Київським районним судом м. Полтави за ст. 289 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 01.04.2021 року.

- 29.04.2021 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинання, за

даним вироком та за вироком від 21.10.2020 року призначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 31.05.2021 року. 25.10.2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави з урахуванням ст. 70, 72 КК України враховуючи вирок від 05.01.2021 року, призначене остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921,00 грн.

Вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 14.11.2019 ОСОБА_5 засуджений до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., та змінений ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 03.02.2020

на 100 (сто) годин громадських робіт, за ч. 1 ст. 185 КК України за діяння щодо таємного викрадення чужого майна, на загальну суму (вартістю) 1323 грн., у зв`язку з усуненням Законом № 3886-IX від 18.07.2024 караності діяння, за яке особа засуджена.

Отже, кримінальне правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_5 був засуджений за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 14.11.2019 за ч. 1 ст. 185 КК України, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким, станом на час вчинення кримінального правопорушення, настає саме кримінальна відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102,00 грн.

За вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 29.04.2021 ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення кримінального правопорушення 01.06.2024, яким завдана матеріальна шкода на суму 1583,33 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2102,00 грн.).

Отже, кримінальне правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_5 був засуджений за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 29.04.2021 за ч. 4 ст. 185 КК України, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким, станом на час вчинення кримінального правопорушення, настає саме кримінальна відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджений ОСОБА_5 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 необхідно звільнити від покарання у виді 4 років позбавлення волі, призначеного за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 29.04.2021 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом із цим, вироком Київського районного суду м. Полтави від 21.10.2020 ОСОБА_5 був засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, яке залишається кримінально-караним діянням.

З огляду на викладене, за вироком Київського районного суду м. Полтави від 21.10.2020 ОСОБА_5 вважається засудженим за ч. 2 ст. 289 КК України (без застосування положень ст. 70 КК України), до покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 17.08.2020 ОСОБА_5 вважається остаточно засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 6 (шість) місяців без конфіскації майна.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 14.11.2019 від покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., та зміненого ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 03.02.2020

на 100 (сто) годин громадських робіт, за ч. 1 ст. 185 КК України .

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, негайно звільнити

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, призначеного вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 17.08.2020

та зміненого в частині призначення покарання ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08.02.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України за діяння щодо таємного викрадення чужого майна, що вчинене 08.02.2020 близько 10 год. 00 хв. на суму (вартістю) 1252 грн. 58 коп., у зв`язку з усуненням Законом № 3886-IX від 18.07.2024 караності діяння, за яке особа засуджена

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 17.08.2020 та зміненого в частині призначення покарання ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08.02.2021

за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, без визначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень в порядку ст. 70 КК України та без визначення покарання за сукупністю вироків в порядку ст. 71 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, призначеного за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 29.04.2021 за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння Законом № 3886-IX від 18.07.2024.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Київського районного суду м. Полтави від 21.10.2020 за ч. 2 ст. 289 КК України (без застосування положень ст. 70 КК України), до покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 17.08.2020 вважати ОСОБА_5 остаточно засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 6 (шість) місяців, без конфіскації майна.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Полтави, а засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1