Справа № 276/383/25
Провадження по справі 1-кс/276/63/25
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2025 року с-ще Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000010 від 27.03.2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області звернувся захисник ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , з клопотанням про скасування арешту, накладеного 01.10.2024 ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області у справі №276/2257/24, а саме на мобільний телефон марки «Xiaomi» imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сімкартою НОМЕР_3 , вилучений у ОСОБА_4 під час проведення обшуку 26.09.2024 та зобов`язати орган досудового розслідування повернути майно.

В обгрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01.10.2024 у справі №276/2257/24 було накладено арешт у вигляді позбавлення права відчуження, розпорядження та користування амобільним телефоном марки «Xiaomi» imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сімкартою НОМЕР_3 , який було вилучено у ОСОБА_4 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що станом на сьогодні з моменту накладення арешту минув значний проміжок часу, протягом якого слідчі органи мали можливість у повному обсязі дослідити вміст телефону, здійснити необхідні дослідження та отримати всю інформацію, яка могла бути використана як доказ у кримінальму провадженні. Дослідження телефону здійснено, інформація, яка б стосувалась кримінального провадження, на ньому відсутня, а відтак подальше тримання телефону під арештом не відповідає меті та завданням цього заходу забезпечення кримінального провадження. З врахуванням швидкого технологічного прогресу та обмеженого терміну експлуатації мобільних пристроїв, подальше тримання телефону під арештом безальтернативно призведе до його повного морального та фізичного знецінення, що фактично становитиме незаконе позбавлення права власності. Враховуючи вищевикладене, просить клопотання задовольнити.

Захисник у судове засідання не з`явився, в своєму клопотанні просить розглянути клопотання без участі власника та його представника .

Слідчий у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить розглянути клопотання про скасування арешту майна у його відсутності, у задоволенні клопотання - відмовити, оскільки мобільний телефон визнано речовим доказом, його оглядом встановлено обставини, які підтверджують доводи сторони обвинувачення, тому потреба в арешті майна не відпала і продовжує існувати. Також долучено відповідний протокол огляду телефону.

Прокурор до суду надіслав заяву, де просить клопотання розглянути без його участі, у задоволенні клопотання просить відмовити, так як у мобільному телефоні міститься переписка між ОСОБА_4 та іншими учасниками, що є предметом доказування у кримінальному провадженні. Тому, на відповідному етапі досудового розслідування зберігається необхідність збереження речових доказів та недопущення їх втрати, оскільки містить інформацію , яка підлягає доказування у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя ухвалив провести судове засідання без участі вказаних учасників, у зв`язку з поданими заявами.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України під час розгляду клопотання фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб

Згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статями 174,539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Отже, арешт майна має бути скасованим, якщо відпали підстави його застосування, або арешт було накладено необґрунтовано.

Водночас, відповідно до положень ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1ст.170 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п.3, 4 ч.2ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що слідчими ВП № 4 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області в групі з слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
У межах кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17.09.2024, слідчим 26.09.2024 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Xiaomi» imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сімкартою НОМЕР_3 , який поміщено до паперового конверту.

Встановлено, що на мобільному телефоні ОСОБА_4 міститься переписка, що є предметом дослідження в межах кримінального провадження.

Вилучений мобільний телефон постановою слідчого від 26.09.2024 визнаний речовим доказом.

01.10.2024 року слідчим суддею Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області по справі № 276/2257/24 було накладено арешт на майно з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування майном, вилученим під час проведення 26.09.2024 обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , що за адресою АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки «Xiaomi» imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сімкартою НОМЕР_3 .

Зі змісту ухвали Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01.10.2024 слідує, що арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів.

Таким чином, вилучені речі можуть містити інформацію про вчинення злочину або інші відомості, які можуть бути використані як доказ. З метою всебічності та повноти з`ясування обставин вчиненого кримінального правопорушення під час проведення досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні судової експертизи щодо вилучених документів, результати яких можуть підтвердити чи спростувати факт наявності на речових доказах слідів вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на відповідному етапі досудового розслідування існує необхідність збереження речових доказів та недопущення їх втрати, оскільки повернення вказаних речей унеможливить проведення з останніми необхідних слідчих та процесуальних дій.

Такі дії є співмірними та спрямовані на забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

У свою чергу, твердження представника власника майна, зазначені в клопотанні про скасування арешту на майно, не є переконливими, не доводять що на даній стадії розслідування обраний захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі про накладення арешту на майно.

Крім того, враховуючи подані слідчим та прокурором заяви, слідчий судя приходить до висновку, що обставини, якими обґрунтовувався арешт, наразі не перестали існувати, а необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не відпала.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини, неодноразово зазначав, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

За встановлених обставин, на переконання слідчого судді, відсутні підстави вважати, що на даний час відпала необхідність в арешті на зазначене в клопотанні майно, а подальший арешт об`єктивно не порушує справедливого балансу між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження. У зв`язку з цим, клопотання про скасування арешту майна у кримінальному задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1