Справа № 738/2903/24
№ провадження 1-в/738/7/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

судді - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засiданнi клопотання засудженого ОСОБА_2 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, пробаційним наглядом,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

учасників судового розгляду:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

Засуджений ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, пробаційним наглядом, яке мотивоване тим, що він засуджений до 9 років позбавлення волі, за час перебування в слідчому ізоляторі порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. За час відбування покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)» характеризується позитивно, з серпня 2020 року працевлаштований на швейному підприємстві установи виконання покарань, за зразкову поведінку та ставлення до праці має заохочення як від начальника установи виконання покарань, так і від директора підприємства, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на даний час відбув більше 2/3 частини строку призначеного судом покарання, а тому вважає, що його сумлінна поведінка та ставлення до праці свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

Виклад позиції учасників судового розгляду.

Засуджений, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про розгляд справи з його участю в режимі відеоконференції суду не надав.

Представник Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Захисник засудженого в судовому засіданні підтримала клопотання свого підзахисного, просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання засудженого.

Встановлені судом обставини.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2019 року ОСОБА_2 засуджений ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.4 ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з 30 липня 2018 року.

Отже, на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_2 відбув більше 2/3 частини призначеного судом покарання.

Станом на 21 січня 2025 року невiдбутий строк покарання засудженого ОСОБА_2 становить 02 роки 06 місяців 09 днів позбавлення волі.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що що засуджений ОСОБА_2 перебуває в місцях позбавлення волі з 30 серпня 2018 року.

За час перебування в УВП-23 м. Полтави порушень встановленого режиму тримання не допускав, розпорядок дня виконував, до суспільно корисної праці не залучався, заохочень та стягнень не мав.

З 14 лютого 2020 року відбуває покарання в ДУ «Менська ВК (№91)», де характеризується позитивно, дотримується норм, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня виконує, стягнень не має, на профілактичних обліках не перебуває, на підставі договору цивільно-правового характеру №119 від 03 серпня 2020 року працевлаштований на швейній дільниці підприємства установи, до виконання покладених на нього обов`язків ставиться добросовісно, намагається виконувати роботу вчасно та якісно, за виконання покладених обов`язків робітника швейної дільниці, додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці протягом 2021-2024 років отримав шість заохочень від начальника установи виконання покарань, залучений до індивідуальної програми засуджених, яку реалізовує у вільний від роботи час, відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться у дільниці, реагує на них позитивно.

Згідно з довідкою №39/3С-24, виданою планово-виробничим відділом ДП «Підприємство Державної Кримінально-виконавчої служби України (№91)», засуджений ОСОБА_2 з серпня 2020 року по даний час залучений до суспільно-корисної праці на швейній дільниці підприємства, до роботи ставиться добре, відвідує робоче місце регулярно, поставлені перед ним завдання виконує вчасно та якісно, претензій до якості наданих ним послуг не виникало, за результатами роботи засуджений отримав три заохочення у вигляді подяки від директора підприємства (наказ №3/ЗС-22 від 05 квітня 2022 року; наказ №33/ЗС-23 від 12 травня 2023 року; наказ №8/ЗС-23 від 13 вересня 2023 року).

Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №17 від 31 липня 2024 року), беручи до уваги висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , згідно з яким він набрав 84 бали, що свідчить про те, засуджений став на шлях виправлення та може бути представлений до заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, думку членів комісії, погоджено застосування до засудженого ОСОБА_6 пільги, передбаченої ст.82 КК України, оскільки останній став на шлях виправлення.

Однак, у зв`язку з досягнення засудженим пенсійного віку, що відповідно до положень ч.3 ст.61 КК України унеможливлює застосування до нього покарання у виді обмеження волі, адміністрацією установи виконання покарання подання щодо застосування до засудженого вказаної пільги до суду не направлялось.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Законом України № 3342-IX від 23 серпня 2023 року «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» внесено зміни до Кримінального кодексу України, в ст. 51 «Види покарань», а саме частину першу доповнено пунктом 7-1 такого змісту:

7-1) пробаційний нагляд.

Також цим Законом доповнено Кримінальний кодекс України статтею 59? «Пробаційний нагляд», за змістом якої пробаційний нагляд полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства (ч.4 ст. 59? КК України).

У відповідності до абзацу третього частини першої статті 6 Закону України «Про пробацію» завданням пробації є здійснення нагляду за засудженими до покарань у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт, особами, яким покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк замінено покаранням у виді громадських робіт або виправних робіт, особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, звільненими від відбування покарання вагітними жінками і жінками, які мають дітей віком до трьох років, а також, із урахуванням внесених змін та доповнень - здійснювати нагляд за особами, засудженими до покарання у виді пробаційного нагляду та за особами, яким покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк замінено покаранням у виді пробаційного нагляду.

На засудженого до пробаційного нагляду суд покладає обов`язки відповідно до частини другої статті 59? КК України.

Статтею 51 КК України визначено систему кримінальних покарань, яка включає в себе види покарань та їх порівняльну суворість, яка визначається від першого виду найбільш м`якого покарання до останнього - найсуворішого. Пунктом 7-1 ч.1 вказаної статті визначено вид покарання - «пробаційний нагляд», а пунктом 11 цієї ж статті є вид покарання - «позбавлення волі на певний строк» з чого слідує, що пробаційний нагляд є більш м`яким видом покарання, ніж позбавлення волі.

Згідно з ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, або покарання у виді довічного позбавлення волі невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, або довічного позбавлення волі (ч. 1 ст. 82); 2) він став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82); 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання. Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, однак ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Зразкова поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до покладених обов`язків насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Дослідивши дані, які характеризують особу засудженого ОСОБА_2 судом встановлено, що під час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений не допускав порушень порядку відбування покарання, поведінка засудженого є стабільно позитивною, про що свідчить дотримання ним правил розпорядку дня, відсутність у нього стягнень та наявність заохочень. Засуджений, будучи особою, яка досягла пенсійного віку, має незадовільний стан здоров`я, відбуваючи покарання в установі виконання покарань весь час залучений до праці, заохочувався за виконання покладених на нього обов`язків, як директором підприємства установа, так і начальником установи виконання покарань, що свідчить про сумлінне його ставлення до праці.

Окрім цього, до засудженого ОСОБА_2 , який є особою пенсійного віку, у порядку ст.82 КК України не можливо замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме обмеженням волі чи виправними роботами.

Враховуючи викладене, в судовому засіданні знайшло підтвердження, що засуджений ОСОБА_2 відбув 2/3 частини призначеного строку покарання, став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка та ставлення до праці, а тому суд приходить до висновку про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, пробаційним наглядом.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_2 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, пробаційним наглядом задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замінити невідбуту частину покарання 02 (два) роки 06 (шість) місяців 09 (дев`ять) днів позбавлення волi на цей же строк пробаційним наглядом.

На підставі частини другої статті 59-1 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 24 січня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1