ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2059/24 Справа № 203/6113/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, маючого середню-спеціальну освіту, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, стрільця 1 відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (військове звання старший солдат), зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2024 року застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 25 грудня 2024 року, в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що беручи до уваги обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК (можливості переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення), а також ураховуючи обставини, визначені статтею 178 КПК (відсутність хронічних захворювань, які б перешкоджали триманню під вартою), необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання цим підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, або обрати запобіжний захід з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що обставини справи не було об`єктивно з`ясовано, не було досліджено та навіть наведено жодного доказу, на підставі якого слідчий суддя зробив свої висновки про необхідність утримання ОСОБА_7 під вартою. Не дотримано та не обґрунтовано мету та підстави застосування тримання під вартою, як того вимагає ст. 177 КПК України, не враховано обставини у відповідності до ст. 178 КПК України.

Вказує, що слідчий суддя, зазначаючи про наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не навів жодного доказу на підтвердження такого висновку, керуючись лише припущеннями та міркуваннями тяжкості злочину.

Також зазначає, що прокурором в якості додатків до клопотання не надано жодного доказу на підтвердження обґрунтованості підозри, навпаки серед матеріалів був протокол огляду відеозапису, де зазначено, що ОСОБА_7 не відмовляється виконувати наказ командира, а не може його виконати за станом здоров`я.

Також вказує, що на сьогодні двоє підозрюваних у скоєнні аналогічних злочинів отримали альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вже знаходяться на свободі та жодних порушень не допускають. Підозрюваний ОСОБА_7 взагалі не спілкувався ні з ким зі свідків у справі до моменту затримання, ніколи нікому не погрожував, що не було враховано слідчим суддею. Виходячи з цих обставин, слідчий суддя мав скористатися своїм правом та визначити розмір альтернативної застави.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався в повному обсязі.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що у провадженні третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР у м. Полтаві перебуває кримінальне провадження № 0003589 від 26.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

27 жовтня 2024 року ОСОБА_7 в рамках вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, підтверджується наступними доказами, долученими до клопотання: витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0003589 від 26.10.2024 року; повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 про вчинення злочину; витягом з бойового розпорядження № 171 дск від 26.10.2024 року; протоколом огляду від 27 жовтня 2024 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

За наведених обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо останнього в обсязі, достатньому для застосування відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують перебування останнього під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

На думку слідчого судді, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, доведені прокурором та слідчим у судовому засіданні, по даному кримінальному провадженню, ризик переховування від органу досудового розслідування або/та суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання; ризик вчинення інших кримінальних правопорушень підтверджується тим, що підозрюваний, вчиняючи непокору, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати завдання, що потягло за собою перекладення його обов`язків на інших військовослужбовців, збільшення навантаження на них та посилення загрози їхньому життю.

Із вказаними висновками погоджується і колегія суддів, крім того звертає увагу, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_7 проходив військову службу під час АТО, з перших днів війни на фронті, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, жодним чином не зменшують наявні ризики, які зазначені у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наведені вище підстави не переважають над тяжкістю повідомленої ОСОБА_7 підозри та очікуваннями суспільства та інших військовослужбовців у військовій частині у застосуванні заходів впливу державними органами у передбаченому законом порядку.

Що стосується доводів апелянта про те, що слідчий суддя не обґрунтував неможливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, то слід зазначити наступне.

Таку, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109 114-2, 258 258-6, 260, 261, 402 ,407 ,408, 429, 437 442 КК України.

Погоджуючись із висновками слідчого судді, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні визначення можливості внесення альтернативної застави не відповідатиме засадам кримінального провадження та особливому характеру інкримінованого злочину, який вчинений в умовах воєнного стану та триваючої збройної агресії з боку росії проти України, а такий альтернативний запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку цього обвинуваченого.

Таким чином, слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прийшов до обґрунтованого висновку, що на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

Обставин, що виключають можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Доводи апеляційної скарги, які у своїй сукупності зводяться до оспорювання обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та наведення міркувань, з яких, на думку апелянта, цьому підозрюваному має бути визначена альтернативна застава, не свідчать про необґрунтованість ухвали слідчого судді або про порушення вимог процесуального закону, які б слугували підставою для її зміни або скасування.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4