ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1017/25 Провадження 1-кп/636/910/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача ФО-П ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 ,

представника цивільного відповідача ТОВ «ЄС Експрес» - адвоката ОСОБА_13 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001401 від 11.12.2024, за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Чугуївського міського суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

01.04.2025 прокурором до суду подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання обґрунтоване тим, що у ході досудового розслідування та під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зменшились та продовжують існувати. Прокурор наполягав на тому, що необхідно продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки це забезпечить його належну процесуальну поведінку та дозволить запобігти вчиненню інших кримінальних правопорушень і вважав, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не дозволять забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав та наполягав на тому що інші, більш м`які запобіжні заходи не дозволять уникнути встановлених ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_10 та виконання покладених на нього обов`язків, у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого просив відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_10 проти задоволення клопотання прокурора заперечував.

Захисник - адвокат ОСОБА_14 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, наполягав на тому, що інші, більш м`які, запобіжні заходи дозволять уникнути наведених прокурором ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку його підзахисного.

При цьому захисник просив суд врахувати наявність у його підзахисного стійких соціальних зв`язків, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, позитивні характериситки за місцем роботи, ту обставину, що ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, відшкодував потерпілим завдану матеріальну шкоду, про що свідчать відповідні розписки.

Крім того, захисник звертав увагу суду, що ризик незаконного впливу на свідків, про який зазначав в своєму клопотанні прокурор, є надуманим, оскільки у даному кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування свідки взагалі не допитувались, очевидці події відсутні, в зв`язку із чим просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати стосовно його підзахисного запобіжні заходи не повязані із триманням під вартою.

Представники потерпілих адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , клопотання прокурора не підтримали, вказали, що обвинувачений добровільно сплатив їх довірителям матеріальні та моральні збитки, претензій до нього потерпілі не мають, в звязку із чим просили суд змінити запобіждні заходи стосовно ОСОБА_10 нпа інші, не пов`язані із триманням під вартою.

Представник цивільного відповідача адвокат ОСОБА_12 пвдтримала позицію захисника та прсоила відмовити у задовленні клопотання прокурора, адвокат ОСОБА_13 покладалась на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд погоджується, що стороною обвинувачення під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків передбачених п п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду.

З приводу ризику незаконного впливу на свідків, суд враховує ту обставину, що виходячи зі змісту Розділу І реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, твердження сторони захисту про відсутність свідків під час досудового рослідування, заслуговують на увагу. Більш того, аналогічну інформацію під час підготовчого засідання повідомили суду й представники потерпілих, які наполягали на тому, що під час досудового слідства свідки не допитувались, очевидців події не було. Таким чином, твердження прокурора про існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконного впливу на свідків у провадженні з боку обвинуваченого, на теперішній час є такими, що не відповідають дійсності.

Крім того, мотивуючи неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, прокурором в судовому засіданні під час розгляду клопотання застосовано загальні твердження, без належної аргументації з посиланням на певні обставини, а тому фактично не доведено доцільність застосування до обвинуваченого лише запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також те, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Таким чином, суд приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою. Тому вважає, що не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід - тримання під вартою.

Згідно ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вище вказані обставини, суд також враховує те що обвинувачений має постійне місце проживання, вперше притягається до кримінальної відповідальності, наявні міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, відшкодував збитки заподіяні злочином, а тому на даний час виключно такий запобіжний захід, як домашній арешт зможе забезпечити дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду. Достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого буде саме такий запобіжний захід з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, серед яких слід визначити обов`язок здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176-178, 184, 188, 190, 191, 194, 331,350, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання прокурора - відмовити.

Змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 60 діб.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язки передбачені ст. 194 КПК України а саме:

- не покидати з 22.00 по 06.00 місця проживання розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків звернення за медичною допомогою, вжиття невідкладних заходів безпеки (евакуація, примусова евакуація, повітряна тривога, тощо);

- прибувати за кожною вимогою до прокурора чи суду;

- не відлучатися із території Полтавської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи;

- уникати спілкування з експертами, спеціалістами, потерпілими з приводу обставин кримінального провадження;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право в`їзду та виїзду з України.

Звільнити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з-під варти в залі суду.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на органи поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1