Справа № 308/1451/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників - адвокатів ОСОБА_5

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

кримінальне провадження 1-кп/308/272/253

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000806, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17 червня 2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ч.1 ст. 255, ч.1 ст. 309 КК України,-

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000806 від 17.06.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ч.1 ст.255, ч.1 ст.309 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2025 року призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.02.2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 05 квітня 2025 року включно.

У підготовчому судовому засіданні прокурором подано до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в якому він просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно ОСОБА_4 .

Клопотання прокурора мотивоване наступним, ОСОБА_4 у період з січня 2018 до вересня 2020 року, діючи умисно, у складі злочинної організації, виконуючи відведену йому роль, згідно єдиного та спільного плану вчинення злочинів, умисно вчинив ряд незаконних заволодінь чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайств), спричинивши майнової шкоди на загальну суму 408 133, 40 Євро та 55126 ОСОБА_7 , що на час вчинення злочинів становило 12 308 134 грн. 10 коп.

Обґрунтовуючи мету та підстави застосування запобіжного заходу, прокурор зазначає про існування ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду вказують обставини даного кримінального правопорушення, підозрюваному повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Повідомлення про підозру підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому останній усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винним, яке пов`язане Із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України. Також, враховуючи зв`язки підозрюваного в кримінальному середовищі, підозрюваний перебуваючи на волі зможе вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також вказаний ризик підтверджується фактом перебування і! підозрюваного ОСОБА_4 в розшуку з 2021 року, у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування та суду.

Також наявний ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків, що були допитані під час досудового розслідування, а саме перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчинити дії направлені на примушення до :і зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Ризик, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може бути виражений у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також, зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення процесуальних дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, а саме підозрюваний може і надалі вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення з метою отримання доходу, для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення аналогічних та інших кримінальних правопорушень, оскільки він не працевлаштований, джерел постійного доходу не має.

Враховуючи, що дія запобіжного заходу на даний час спливає, а ризики які були підставою для його застосування на стадії досудового розслідування продовжують існувати, наявна необхідність у продовженні даного запобіжного заходу на час судового розгляду вказаного кримінального провадження.

25 березня 2025 року в підготовчому судовому засіданні:

прокурор подане клопотання підтримав, просив таке задовольнити, з підстав у ньому викладених; обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту. зазначив, що від досудового розслідування не переховувався , перебував за адресою свого місця проживання, на даний час його сім`я проживає АДРЕСА_2 ;

захисник обвинуваченого адвокати ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив суд замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який. Також зазначив, що його підзахисний зобов`язується з`являтися в призначені судові засідання, має міцні соціальні зв`язки, та місце постійного проживання у м. Ужгород.

представник потерпілого - адвокат ОСОБА_9 підтримала позицію прокурора.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання, та матеріали справи в межах заявлених клопотань, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

На виконання вказаних вимог стороною обвинувачення подано клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про доцільність продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Судом встановлено що раніше обраний запобіжний захід обвинуваченим, спливає 05.04.2025 року.

Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Аналізуючи за змістом наведені правові норми та враховуючи вищевикладені обставини, суд на стадії підготовчого розгляду не має право вирішувати такі питання - як обґрунтованість підозри чи вагомість доказів.

Однак, на думку суду, останній, діючи як суд встановлений законом для розгляду справи по суті, не має право на стадії підготовчого розгляду вирішувати такі питання - як обґрунтованість підозри чи вагомість доказів, а тому оцінуючи клопотання прокурора, бере лише до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку судом, встановленим законом, було надано відповідні висновки - наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для обрання запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, наявний ризик щодо можливості переховування обвинуваченим від органів досудового розслідування та/або суду, вказують обставини даного кримінального правопорушення, підозрюваному повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Повідомлення про підозру підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому останній усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винним, яке пов`язане Із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України. Також, враховуючи зв`язки підозрюваного в кримінальному середовищі, підозрюваний перебуваючи на волі зможе вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також вказаний ризик підтверджується фактом перебування і! підозрюваного ОСОБА_4 в розшуку з 2021 року, у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування та суду.

Водночас суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може впливати на потерпілого, свідків, що були допитані під час досудового розслідування, а саме перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчинити дії направлені на примушення до :і зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Ризик, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може бути виражений у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також, зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення процесуальних дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, а саме підозрюваний може і надалі вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення з метою отримання доходу, для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення аналогічних та інших кримінальних правопорушень, оскільки він не працевлаштований, джерел постійного доходу не має.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний урахуванням його особи, тяжкістю злочину та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При розгляді даного клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 в справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Також у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Судом встановлено, що зазначені прокурором ризики зменшилися, а наведені в клопотанні обставини не перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії ухвали про тримання обвинуваченого під вартою.

Також, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Більше того, пунктом 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини та практикою Європейського суду з прав людини визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні під час судового провадження щодо обвинуваченого стороною обвинувачення не було надано достатнього обґрунтування не можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, з врахуванням особи обвинуваченого, його сімейного стану та соціально стримуючих факторів.

Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, суд враховує тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, дані про його особу, який має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки.

При цьому, з урахуванням особи обвинуваченого, його соціального статусу, особистих зав`язків, суд приходить до переконання про існування достатньої ймовірності ризику намагань з боку ОСОБА_4 ухилитися від суду, який цілком може бути усунутий, шляхом застосування до останнього менш суворого, у порівнянні з триманням під вартою, запобіжного заходу, який буде достатньою гарантією для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, відповідно до якої при розгляді клопотання про обрання або ж продовження строку тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, суд вважає, що стороною захисту обґрунтовані підстави для зміни запобіжного заходу, оскільки суттєво зменшилися ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що існували раніше.

При цьому, суд бере до уваги, що сама тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , з урахуванням вищенаведеного, не є достатньою підставою для тримання останнього під вартою надалі.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно якої сама по собі наявність обґрунтованого обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання особи під вартою, а також беручи до уваги, що прокурором не було належним чином обґрунтовано неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативних запобіжних заходів, суд вважає за можливе застосувати щодо обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які, на переконання суду в повному обсязі забезпечать виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 331, 369-372 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 28, ч.4 ст.190, ч.1 ст. 255, ч.1 ст. 309 КК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці до 25 травня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- цілодобово, не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, а саме АДРЕСА_2 ;

- повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання;

- прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у разі їх наявності;

- утриматись від спілкування із потерпілими, свідками у вказаному кримінальному провадженні у будь-якому вигляді, окрім як за дозволом прокурора чи суду.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків встановити до 25 травня 2025 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід чи накладено грошове стягнення .

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися за місцем їх проживання , вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинувачених, а саме ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області (Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 55).

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити, прокурору, обвинуваченим та захисникам.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 27 березня 2025 року о 16 год. 30 хв..

Суддя ОСОБА_1