УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2023 /справа №761/5641/23/, в рамках кримінального провадження №00003378 від 23.11.2022,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2023 /справа №761/5641/23/, в рамках кримінального провадження №00003378 від 23.11.2022.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2023 було накладено арешт на майно, вилучене 10.02.2023 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема на: мобільний телефон iPhone XS MAX ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картою № НОМЕР_2 ; три флеш-носія (Kingston, Apacer, Silicon Power); ноутбук «MacBookAir» s/n: CO2G3L1YDJYD. При цьому, ОСОБА_3 зазначає, що ніякого відношення не має до кримінального провадження №00003378 від 23.11.2022, та у зв`язку з тривалим застосуванням такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, він позбавлений можливості користуватися вилученими у нього предметами оргтехніки. Враховуючи зазначене, просив скасувати арешт.

В судове засідання ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду, не прибув. При цьому, 17.12.2024 звернувся на адресу суду із заявою про проведення судового розгляду у його відсутність.

Від прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 надійшла заява про проведення судового розгляду у його відсутність. Щодо скасування арешту майна у кримінальному провадженні №00003378 від 23.11.2022 не заперечує.

В той же час, неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, додатково долучені документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що слідчими Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00003378 від 23.11.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

10.02.2023 на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.01.2023 було проведено обшукза місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено майно, зокрема: мобільний телефон iPhone XS MAX ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картою № НОМЕР_2 ; три флеш-носія (Kingston, Apacer, Silicon Power); ноутбук «MacBookAir» s/n: CO2G3L1YDJYD.

20.02.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні накладено арешт на вказане майно.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься недоторканість права власності.

Статтею 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 передбачає позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, яким встановлено порушення ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Разом із цим, із наданих слідчому судді документів, не встановлено, що вилучені мобільні телефони, флеш-носії, ноутбук були знаряддям та/або предметом вчинення кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом.

Крім того, не встановлено і даних, які б свідчили, що ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №03378 від 23.11.2022 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Також, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що існують ризики, на підставі яких прийнято рішення про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна третьої особи на час розгляду клопотання про скасування арешту майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна, як доказу у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Таким чином, враховуючи наведене, а також відсутність заперечень з боку прокурора щодо скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, накладеного слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва 20.02.2023, зокрема на мобільний телефон, флеш носії та ноутбук, вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні підстави для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а тому клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст.132, 170-174, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2023 /справа №761/5641/23/, в рамках кримінального провадження №0003378 від 23.11.2022, а саме на: мобільний телефон iPhone XS MAX ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картою № НОМЕР_2 ; три флеш-носія (Kingston, Apacer, Silicon Power); ноутбук «MacBookAir» s/n: CO2G3L1YDJYD.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя