Справа № 462/5839/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1207/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 25.10.2024 року у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікторівка, Березанського району, Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 28.02.2023 року і остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, 31.05.2024 о 14 годині 57 хвилин перебуваючи у приміщенні магазину «М`ясна Імперія», що за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 249, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, повторно, діючи таємно, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав з касового столу, мобільний телефон у корпусі чорного кольору марки «Samsung» моделі «Galaxy A50», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 3139 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_9 , та накривши продуктами забрав з собою та покинув місце події, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 , матеріальної шкоди на загальну суму 3139 гривень.
У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на підставі Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022, зі змінами, внесеними згідно Указу Президента України №271/2024 від 06.05.2024, у зв`язку із вторгненням Російської Федерації на територію України, злочин вважається вчиненим в умовах воєнного стану.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом на підставі ст. 69 КК України, не позбавляючи його волі.

В обґрунтування мотивів апеляційної скарги покликається на те, що обвинувачений визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся, повернув викрадений телефон власнику, а потерпіла не має до нього претензій. Звертає увагу на те, що обвинувачений має епілептичні припадки та потребує медичного лікування.

Обвинувачений ОСОБА_7 на апеляційний розгляд не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце такого, про причини неявки не повідомив.

Захисник ОСОБА_6 на розгляд апеляційної скарги не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України», сторони по справі в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на це, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідача, думку потерпілої та прокурора, які заперечили проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений фактично порушує питання про недотримання судом першої інстанції визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання є: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який раніше судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, новий злочин вчинив під час іспитового строку, офіційно не працевлаштований, його вік, сімейний стан, який є одруженим, на утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб немає, нейтрально характеризується за місцем проживання, досудову доповідь, згідно з якою ризик повторного вчинення кримінальних правопорушень середній, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, згідно із довідкою КНП «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» № 2104 від 11.06.2024 року ОСОБА_7 знаходився в них на обліку з 1993 року по 2010 рік з приводу симптоматичної епілепсії, востаннє за допомогою звертався в 1999 році, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, обставин, що обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.

Дані про неможливість відбування покарання обвинуваченим в умовах ізоляції від суспільства у зв`язку з хворобою у матеріалах провадження відсутні та стороною захисту не представлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З огляду на те, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, раніше судимий, раніше судимий, востаннє 28.02.2023 року Залізничним районним судом м. Львові за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.1 ст.277 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільненому від призначеного покарання із іспитовим строком на 2 роки, новий злочин вчинив під час іспитового строку та стороною захисту не наведено, як і колегією суддів не встановлено мотивів, за яких істотно знижується ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому підстав для призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, немає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування вироку Залізничного районного суду м. Львова від 25.10.2024 року відносно ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Залізничного районного суду м. Львова від 25.10.2024 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4