Справа №: 398/4563/22
провадження №: 1-кс/398/308/25
УХВАЛА

Іменем України

"03" березня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_4 у справі №398/4563/22 (провадження №1-кс/398/272/25) за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області у кримінальному провадженні №0001160

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 під час розгляду його скарги на бездіяльність слідчого Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області у кримінальному провадженні №0001160 в судовому засіданні 26 лютого 2025 року заявив відвід слідчому судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_4 . Свою заяву мотивував тим, що слідчий суддя ОСОБА_4 особисто звинуватила його в тих речах, які не мають права бути і не були, а саме: направленні ним скарги на суддю до ВРП та розміщенні ним відео з нецензурними назвами на каналі «Ютуб». Слідчий суддя ОСОБА_4 має упереджене ставлення до нього та висловлює необґрунтовані обвинувачення на його адресу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження суд, який його здійснює.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2025 року справа №398/4563/22 (провадження №1-кс/398/308/25) за заявою ОСОБА_3 про відвід розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 .

Особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Від ОСОБА_3 надійшла заява про проведення судового засідання без його участі.

Слідчий та слідчий суддя причини неявки в судове засідання не повідомили.

Відповідно до ст. 81 КПК України, неявка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід.

Ознайомившись з доводами заяви про відвід та матеріалами справи, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

За змістом статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75 цього Кодексу, слідчому судді може бути заявлено відвід особам, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

При цьому, якщо заяву про відвід подає особа, яка бере участь у справі, підстави відводу потребують доказування. Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Крім того, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом».

Неупереджений та об`єктивний розгляд справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею. Проте учасники справи наділені правом спростування цієї «процесуальної теореми» шляхом заявлення відводу судді, тим самим, забезпечуючи його незалежність в кожному окремому провадженні.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі». Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах П`єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презумується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 01.10.2018 (справа №9901/673/18).

В той же час, заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 ґрунтується на його власних суб`єктивних припущеннях щодо упередженості слідчого судді та не містить фактів, які об`єктивно вказують на відсутність безсторонності слідчого судді. При цьому, жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві про відвід заявником не надано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_4 у справі №398/4563/22 (провадження №1-кс/398/272/25) за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області у кримінальному провадженні №0001160.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1