В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001304 від 03.09.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, студента 4-го курсу Гірничо-електромеханічного фахового коледжу Криворізького національного університету, інваліда другої групи по зору з дитинства, не одруженого, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

В підготовчому судовому засіданні брали участь:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник - адвокат ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

з 24.02.2022 по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022» за №2102-ІХ від 24.02.2022 та Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, а також 23 липня 2024 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 № 3892-IX, за яким воєнний стан в Україні продовжено строком на 90 діб з 05:30 годин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, до 09 листопада 2024 року та який діяв на час вчинення вказаного нижче діяння.

Так, 21 серпня 2024 року близько 21:00 години ОСОБА_3 прийшов у гості до своєї бабусі - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де перебуваючи з дозволу власниці у приміщенні спальної кімнати вказаної квартири, звернув увагу на жіночу сумку, в якій знаходився гаманець з банківською карткою АТ «ПумбБанку» № НОМЕР_1 та аркуш паперу з пін-кодами до банківських карт, які належать потерпілій ОСОБА_5 .

В цей час, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення банківської картки АТ «ПумбБанк» № НОМЕР_1 , з метою подальшого незаконного заволодіння грошовими коштами з банківського рахунку ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що його дії носять протиправний характер, переконавшись у відсутності уваги з боку потерпілої та те, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав із гаманця потерпілої пластикову банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту в АТ «ПумбБанк» на ім`я потерпілої ОСОБА_5 , яка згідно п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п.1.27 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, а також фрагмент аркушу паперу, на якому записані пін-коди від усіх банківських карт потерпілої ОСОБА_5 .

Вказане кримінальне правопорушення передбачає кримінальну відповідальність, визначену ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

В подальшому, 22 серпня 2024 року близько 00:20 години ОСОБА_3 , з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів потерпілої ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , узяв зі столу належний ОСОБА_5 мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9», в якому знаходилась сім карта оператору мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , та здійснив вхід до мобільного додатку «Приват 24», який був встановлений на телефоні. В цей же день, близько 00:26 години ОСОБА_3 , використовуючи відомі йому пін-коди, таємно через мобільний додаток «Приват 24», шістьома транзакціями переказав з кредитної банківської картки потерпілої АТ КБ «ПриватБанку» № НОМЕР_3 на банківську карту потерпілої АТ КБ «ПриватБанку» № НОМЕР_4 «для виплат» грошові кошти на загальну суму 30150, 78 гривень.

Після чого ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів потерпілої ОСОБА_5 , 22 серпня 2024, в період часу з 00:30 години по 00:33 години, через мобільний додаток «Приват 24», використовуючи мобільний телефон потерпілої, з банківської картки останньої АТ КБ «ПриватБанку» № НОМЕР_4 «для виплат», двома транзакціями, переказав грошові кошти на загальну суму 29900 гривень на викрадену раніше банківську картку потерпілої АТ «ПумбБанк» № НОМЕР_1 , в тому числі сплативши комісію банку в сумі 250 гривень. Після чого, близько 05:10 години покинув приміщення вказаної квартири.

22 серпня 2024 року о 05:25 години ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на крадіжку грошових коштів потерпілої ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, через банкомат АТ КБ «Приватбанк», що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, Покровський район, вул. Романа Шухевича (Мусорського), буд. 20, достовірно знаючи пін-код викраденої у ОСОБА_5 банківської картки АТ «ПумбБанк» № НОМЕР_1 , з корисливих мотивів та з метою власного протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, зняв з банківської картки АТ «ПумбБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 16000 гривень, тим самим отримавши змогу розпорядитись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, здійснив крадіжку чужого майна. В цей же день о 05:29 години ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на крадіжку грошових коштів потерпілої ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, через банкомат АТ «ПумбБанку», що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, в Покровському районі, вул. Романа Шухевича, буд. 22, достовірно знаючи пін-код викраденої у ОСОБА_5 , банківської картки АТ «ПумбБанк» № НОМЕР_1 , діючи з корисливого мотиву та з метою власного протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, зняв з банківської картки АТ «ПумбБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 12900 гривень, тим самим отримавши змогу розпорядитись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, здійснив крадіжку чужого майна. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник обернувши викрадене на свою користь.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 28900 гривень.

Вказане кримінальне правопорушення передбачає кримінальну відповідальність визначену ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

14 січня 2025 року між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 70, 72 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим покаранням остаточно визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому покарання, визначеного в угоді.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену міру покарання, при цьому пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України в обсязі обвинувачення.

Захисник ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Суд, заслухавши учасників кримінального процесу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди; відповідно п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості; відповідно до п. 1, 3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України відноситься до кримінального проступку.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468-470, 472 КПК України, вимогам закону України про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінальних правопорушень та щодо узгодженого покарання.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану; за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно ст. 66 КК України - є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, серед яких передбачене ч. 4 ст.185 КК України відноситься до тяжкого злочину, та передбачене ч.1 ст. 357 КК України - до кримінального проступку, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває; навчається на 4 курсі Гірничо-електромеханічного фахового коледжу Криворізького національного університету, де характеризується задовільно; за місцем проживання характеризується задовільно; утриманців не має; має другу групу інвалідності по зору з дитинства; раніше не судимий, а тому за наявності вказаних обставин, суд вважає за можливе призначення узгоджене покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, 72 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що укладена угода про визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає затвердженню.

Підстав для застосування запобіжного заходу, суд не вбачає.

Долю речових доказів (а.к.п.58,65 ) по справі належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд , -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 січня 2025 року, укладену між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 , ч.1 ст.357 КК України та призначити покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

У відповідності до ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

У відповідності до ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- Оптичний диск, вмістом якого є електрона інформація про рух грошових коштів, яка перебуває у володінні АТ КБ «ПриватБанк» (а.к.п. 58) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- DVD-диск, вмістом якого є електрона інформація про рух грошових коштів, яка перебуває у володінні АТ КБ «ПумбБанк» (а.к.п.65) - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1