Справа № 183/4277/24
№ 1-кп/183/1156/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (дистанційне судове провадження) в залі суду кримінальне провадження №0000026 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянину України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, який на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого:

- 21.01.2010 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 25.03.2010 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення. Згідно ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28.09.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього утримання з 11.11.2009 по 12.04.2010. Звільненого 09.03.2017 з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області (№ 26) по відбуттю строку покарання;

- 06.03.2018 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

- 16.08.2018 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано 6 місяців згідно вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2018. Звільненого 22.03.2024 з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№ 21) по відбуттю строку покарання,

- 25.04.2024 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин,

- 05.08.2024 Бабушкінським районним судом

м. Дніпропетровська за ч.4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням положень п. «г» ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.04.2024 та остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців 10 (десяти) днів позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконферецзв`язку),

ВСТАНОВИВ:

Так, 19 квітня 2024 року приблизно о 12.00 годині ОСОБА_4 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де він тимчасово мешкав з ОСОБА_7 . В цей час в спальній кімнаті, в шухлядці тумби, він побачив паспорт громадянина України у вигляді пластикової карти. У вказаний час та місце у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння паспортом громадянина України.

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_8 перебуваючи у вказаний час та місці, скориставшись тим, що ОСОБА_7 відсутній, діючи умисно, таємно, дістав з шухлядки тумби паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , номер НОМЕР_1 , виданий 04.11.2019 органом 6818, та поклав його до кишені своїх штанів, в які був одягнений.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 357 КК України, а саме, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що зазначене в обвинувальному акті в повному об`ємі відображає обставини скоєного ним злочину і жодного з них він не оспорює. Показав, що дійсно у вказану в обвинувальному акті дату, час та місце він заволодів паспортом потерпілого, у якого він тимчасово мешкав. В скоєному щиро кається, запевнив суд, що більше скоювати злочини не буде.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальні правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, те що ним відповідно до кваліфікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК) вчинений нетяжкий злочин.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає: щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до

ч. 1, п.1 ст. 67 КК України визнає рецидив злочину.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне закінчене кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, паспорт, який є предметом вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, добровільно видано працівникам поліції та повернуто потерпілому.

Також, судом враховано і те, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_4 19.04.2024, тобто до постановлення 25.04.2024 у відношенні нього вироку Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 125 КК України та вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2024 за ч. 4 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 має середню-спеціальну освіту, неодружений, є особою, яка неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, судимості не погашені та в установленому законом порядку не зняті, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суспільно-корисною працею не займається, за місцем проживання характеризується посередньо.

З урахуванням вищевикладеного та з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин до постановлення відносно нього попереднього вироку суду, а саме вироку Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 05.08.2024, яким, у свою чергу, до засудженого застосовано правила сукупності вироків, а саме за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.04.2024 згідно зі ст. 71 КК України, остаточне покарання у даному кримінальному провадженні має бути призначено із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню експертизи не проводилися.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені підлягає вирішенню, відповідно до положень ст. 96-1, 96-2, 100 КПК України.

Оскільки обвинуваченому не обирався запобіжний захід в межах даного кримінального провадження, відповідно дане питання вироком суду не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання призначити за правилами сукупності кримінальних правопорушень.

Призначене ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі поглинути покаранням у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців 10 (десяти) днів позбавлення волі, призначеного ОСОБА_4 за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2024.

Остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з 26 квітня 2024 року.

Речові докази:

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , номер НОМЕР_1 , виданий 04.11.2019 органом 6818 залишити потерпілому ОСОБА_7 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1