Справа 522/3331/24
Провадження 1-в/522/45/25
УХВАЛА

15.01.2025 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді Іоніді К.В.,

за участю: секретаря судового засідання Радецької Г.Д.,

прокурора Соколовського В.О.,

розглянувши у судовому засіданні подання заступника начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від призначеного судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння відносно:

засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд надійшло подання заступника начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від призначеного судом покарання ОСОБА_1 , засудженого 29.03.2024 вироком Приморського районного суду м. Одеси, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Представник органу пробації повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання - не з`явилася,разом з цим, від імені останньої до суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та підтриманням подання у повному обсязі

Засуджений у встановленому порядку повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, до суду - не з`явився, про причини неявки - не повідомляв. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду - не надходило.

З урахуванням викладеного, на підставі абз 2. ч. 5 ст. 539 КПК України, справу розглянуто за відсутності представника органу пробації та засудженого.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення подання органу пробації.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, суд встановив наступне.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 74 КК України встановлено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2024 ОСОБА_1 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням відповідно до ст. 76 КК України наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

30.04.2024 вирок Приморського районного суду м. Одеси набрав законної сили.

Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного закону ст. 51 КУпАП викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, - тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною статті 185 КК України настає під час вчинення крадіжки у тому разі, якщо зазначене діяння не є дрібним.

Отже, діяння, яке на час його вчинення становило кримінальне правопорушення за статтею 185 КК України, але в якому вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караним, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ч. 4 ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК).

За ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, на переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 ст. 169 ПК передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Згідно з встановленими у вироку суду обставинами, діяння ОСОБА_1 вчинено 28.01.2024, вартість викраденого майна становила 838, 45 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2024 рік становить 1514 грн., а 2 неоподаткованих мінімумів (ч. 2 ст.51 КУпАП) 3028 грн.

Отже, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вартістю до 3028 грн. включно, становить адміністративне правопорушення.

З урахуванням положень ст. 5 КК України, а також тієї обставини, що вартість майна на час вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, останній вчинив діяння, за яке передбачено відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Таким чином, у зв`язку зі змінами у законодавстві, діяння, за яке засуджено ОСОБА_1 , зважаючи на розмір збитків, втратило кримінальну протиправність.

З урахуванням зазначених обставини, суд вважає, що наявні підстави для задоволення подання органу пробації та звільнення ОСОБА_1 від призначеного судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

На підставівикладеного, керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 371, 372, 376, п. 13 ч.1 ст.537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Подання заступника начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області задовольнити, звільнити ОСОБА_1 від призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2024 року покарання, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскарженапротягом семи днів з дня її оголошення до Одеськогоапеляційного суду через Приморськийрайонний суд м. Одеси.

Суддя К.В.Іоніді