Справа № 159/7334/24
Провадження № 1-кп/159/223/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0001013 від 03.08.2024),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 03 серпня 2024 року, близько 15 год. 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в кімнаті квартири АДРЕСА_3 , в ході конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, умисно наніс ОСОБА_7 кілька ударів ліктем правої руки в ліву лобно-тім`яну-скроневу ділянку голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась крововиливами під його оболонки та його тканину, які призвели до розвитку травматичного набряку-набухання головного мозку, та згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення.

У результаті протиправних дій ОСОБА_4 , що виразились у нанесенні ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, ІНФОРМАЦІЯ_2 настала смерть останнього та спричинення вказаних тілесних ушкоджень перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_7 .

Своїми умисними діями, які виразились у завданні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому злочину фактично визнав повністю та по суті пред`явленого обвинувачення показав, що з потерпілим протягом останніх одинадцяти років перебував в дружніх стосунках і будь яких сварок, конфліктів чи бійок між ними не було.

Коли він перебував на заробітках за кордоном то потерпілий ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в телефонній розмові безпричинно його образив.

Вранці того ж дня, коли він прийшов у квартиру ОСОБА_9 , що знаходиться по АДРЕСА_4 , де перебували ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та вживали спиртні напої. З ОСОБА_12 він не привітався (не подав руки) при цьому сказав, що ображений на нього. Тоді потерпілий в свою чергу вибачився перед ним і вони між собою порозумілись. Після цього, разом з ними він також вживав спиртні напої, а коли вони закінчились, то пішов до магазину, де придбав спиртне, і всі разом продовжили їх вживати.

Коли він сп`янів, то пішов відпочивати в іншу кімнату, оскільки не хотів йти додому в такому стані. Біля нього, деякий час, знаходилась знайома ОСОБА_13 , з якою він розмовляв, а пізніше заснув. Прокинувся від удару рукою в його ліву частину обличчя, який наніс йому потерпілий, тоді він ногами відштовхнув від себе останнього, а коли піднявся, ліктем руки наніс удар в голову потерпілого, від якого той впав біля ліжка. Чи наносив він ще удари не пам`ятає із-за стану алкогольного сп`яніння. Побачивши, що потерпілий почав хропіти та задихатись, він надавав йому першу медичну допомогу, а саме: витягнув язик потерпілого, обливав водою та запропонував присутнім викликати швидку допомогу, по приїзду якої він допоміг винести потерпілого до карети швидкої допомоги, а сам залишився біля будинку чекати приїзду працівників поліції.

Категорично ствердив, що наміру заподіяти смерть потерпілого він не мав, про що дуже шкодує та просить вибачення у брата потерпілого і його родини.

Не заперечував, що саме в результаті його дій були заподіяні потерпілому тілесні ушкодження він яких той помер.

Крім фактичного визнання своєї вини, винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні об`єктивних доказів, які є належними та допустимими і покладаються в основу обвинувального вироку.

Так, в ході розгляду справи потерпілий ОСОБА_6 показав, що разом з померлим братом та батьком проживали однією сім`єю.

03 серпня 2024 року, близько 14 15 години, на його мобільний телефон зателефонувала раніше незнайома особа по імені ОСОБА_14 та повідомила, що його брат перебуває в лікарні без свідомості. Приїхавши до медичного закладу, переконався, що його брат дійсно перебуває без свідомості, тоді він від когось дізнався, що тілесні ушкодження брат отримав в квартирі будинку по АДРЕСА_4 .

Коли він приїхав до цього будинку, то побачив там людей, серед яких були ОСОБА_11 , дівчина по імені ОСОБА_14 та обвинувачений ОСОБА_15 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. В розмові з присутніми дізнався, що тілесні ушкодження потерпілому заподіяв саме обвинувачений.

У зв`язку з тяжким станом здоров`я брата, з ним не розмовляв до його смерті, через десять днів після побиття.

Ствердив, що йому відомо про хороші стосунки, які були у потерпілого з обвинуваченим, а чому між ними стався конфлікт, йому невідомо.

Ствердив також, що батьки обвинуваченого вибачались перед ним за спричинення смерті брата, відшкодували витрати на його поховання. На даний час будь яких претензій до обвинуваченого він не має.

Свідок ОСОБА_16 , в ході розгляду справи показала, що з потерпілим ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_17 була знайома до цих подій. Вранці, точної дати пригадати не може, вона прийшла до квартири, що знаходиться по АДРЕСА_5 , власником якої є ОСОБА_18 . В цю ж квартиру прийшла її знайома на ім`я ОСОБА_19 ній також перебував ОСОБА_11 . Через деякий час прийшов обвинувачений ОСОБА_15 і всі вони розпивали спиртні напої.

Через деякий час в квартиру прийшов ОСОБА_20 , який, вітаючись, подав руку ОСОБА_21 , проте той відповів, що не бажає з ним вітатись, так як він щось на нього наговорив. ОСОБА_22 в сою чергу вибачився перед ОСОБА_23 і тоді вони всі разом розпивали спиртне.

Після розпиття спиртних напоїв ОСОБА_15 повідомив, що піде відпочивати в іншу кімнату. Вона також підійшла до нього, присівши на диван, де деякий час розмовляли, поки ОСОБА_23 не заснув.

Через незначний проміжок часу в кімнату зайшов ОСОБА_20 та безпричинно вдарив долонею руки в обличчя Шворака, який прокинувся та піднявшись вдарив також ОСОБА_24 , після чого вона вийшла з кімнати.

Коли потерпілому стало погано і той лежав на підлозі ОСОБА_15 та ОСОБА_11 надавали допомогу, а саме обвинувачений проводив масаж серця, змочував обличчя водою, однак той не приходив до свідомості, а тому вона викликала швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні підтвердив відтворені в ході слідчого експерименту обставини конфлікту та механізм нанесення ударів обвинуваченим в голову потерпілого, ствердивши, що на той час добре пам`ятав події, які відбувались в квартирі по АДРЕСА_4 .

Він показав також, що всі присутні перебували в стані алкогольного сп`яніння, в тому числі і він, а тому із-за такого стану та тривалого часу після подій конкретних обставин не пам`ятає. Пригадує, що після нанесення удару (ударів) обвинуваченим, потерпілий впав а ОСОБА_21 надавав необхідну допомогу.

В ході слідчого експерименту ОСОБА_25 повідомив, що був очевидцем нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_21 потерпілому ОСОБА_24 та продемонстрував механізм нанесення удару, при цьому запропонував статисту прилягти на стілець та сперти голову на бильце (спинку стільця). Тоді ж повідомив, що коли він прийшов до кімнати то побачив як ОСОБА_4 знаходиться на поверхні тіла ОСОБА_24 , який лежав на дивані та наносив удари руками, тобто ліктем правої руки в ліву частину голови. Ударів було більше трьох. Після їх нанесення ОСОБА_24 втратив свідомість та почав хропіти. ОСОБА_21 у свою чергу намагався привести його до свідомості, а саме: обвивав водою, діставав його язик, щоб той не задихнувся.

В ході слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_21 на місці розповів та показав про обставини заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень. Він також продемонстрував механізм нанесення удару, а саме: ліктем своєї правої руки стоячи в ліву частину голови потерпілого. Після нанесення цього удару потерпілий впав на підлогу передньою частиною тулуба та почав хропіти, після чого він надавав необхідну допомогу.

Крім зазначених вище показань учасників кримінального провадження винуватість обвинуваченого доводиться також наступними доказами:

- витягом з ЄРДР від 03.08.2024 підтверджено факт початку досудового слідства за ч.2 ст. 121 КК України відносно ОСОБА_4 на підставі рапорту працівника поліції та заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, в якій останній вказав, що 03.08.2024, близько 15 год. 40 хв., невстановлена особа чоловічої статі в квартирі будинку АДРЕСА_4 заподіяла тілесні ушкодження його брату ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду місця події підтверджено, що потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження в квартирі АДРЕСА_3 , про що свідчать виявлені та вилучені 03.08.2024 покривало та наволочка зі слідами речовини бурого кольору;

- протоколом від 09.09.2024 підтверджено факт отримання зразків крові в обвинуваченого.

- за висновком судово-медичної імунологічної експертизи на фрагментах тканини, покривала, наволочки, виявлені сліди крові, які не можуть походити від ОСОБА_4 , а можуть походити від ОСОБА_7

- судово-медичною експертизою трупа ОСОБА_7 на підставі медичної документації встановлено, що на тілі трупа виявлені такі ушкодження: параорбітальна гематома зправа, розсічена рана верхньої губи, забій головного мозку з кровиливами під його оболонки, субдурального та субарахноїдального характеру, а також його тканину (внутрішньо-мозковий крововилив лівої скроневої долі). Всі виявлені тілесні ушкодження являються прижиттєвими, могли утворитись незадовго до поступлення у медичний заклад. Наявні ушкодження головного мозку, відображені в медичній документації та виявлені під час розтину, враховуючи їх характер та взаєморозміщення, з переважанням зі сторони дії травмуючої сили (масивна лівобічна субдуральна гематома та внутрішньо-мозковий крововилив лівої скроневої долі) вказують на утворення виявлених ушкоджень головного мозку внаслідок удару (ударів) тупим твердим предметом в ліву лобно-тімяно-скроневу ділянку та могли утворитись внаслідок ударів ліктем в дану ділянку за умови фіксації (наявної опори) голови. Причиною смерті ОСОБА_7 є важка закрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась крововиливами під його оболонки та його тканину, які призвели до розвитку травматичного набрякунабухання головного мозку, що є безпосередньою причиною смерті. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення і в даному конкретному випадку як такі, що викликали смерть потерпілого.

- іншим висновком судово-медичної експертизи від 25.10.2024 підтверджено, що виявлені тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок ударів ліктем в ділянку голови за умови фіксації (наявної опори голови). Утворення виявлених тілесних ушкоджень головного мозку при обставинах, встановлених в ході проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , а саме: нанесення удару ліктем в ліву ділянку голови при положенні обох осіб в стоячому положенні є малоймовірним через відсутність фактору фіксації (наявної опори) голови.

- висновком судово-медичного експерта від 25.10.2024 підтверджено, що виявлені тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок ударів ліктем в ділянку голови за умови фіксації (наявної опори) при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_25 під час проведення слідчого експерименту. Ці показання відповідають механізму утворення виявленої черепно-мозкової травми.

Даючи аналіз наведеним вище доказам в їх сукупності, суд приходить до однозначного висновку про доведеність факту скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, тобто у завданні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого та вірність кваліфікації дій обвинуваченого за вказаним Законом.

Суд, вважає правдивими та такими, що відповідають встановленим фактичним обставинам по справі відтворені та продемонстровані в ході слідчого експерименту обставини вказані свідком ОСОБА_25 та які об`єктивно підтверджені висновками наведених вище судово-медичних експертиз, а саме: механізм нанесення ударів в ділянку голови потерпілого обвинуваченим ОСОБА_4 .

До показань останнього та свідка ОСОБА_26 , про те що ОСОБА_21 наніс удар (удари) потерпілому коли вони обоє перебували в положенні стоячи слід відноситись критично, зважаючи на показання свідка ОСОБА_27 та висновки судово-медичних експертиз, які їх спростовують.

Суд не виключає, що такі показання вказаних осіб могли бути надані ними не в результаті будь-якого умислу, а внаслідок стану алкогольного сп`яніння та стресової ситуації, яка сталась у квартирі ОСОБА_28 03.08.2024.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

За обтяжуючу покарання обставину суд відносить скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить наступні: фактичне визнання своєї вини та щире каяття у скоєному, те, що обвинувачений є інвалідом третьої групи, захворюваність його, пов`язана з захистом Батьківщини, добровільне відшкодування потерпілому заподіяної майнової шкоди.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Разом з цим, суд вважає необхідним в даному випадку врахувати роз`яснення п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, тощо.

З врахуванням викладеного, при вирішенні питання про можливість призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, суд враховує особу обвинуваченого, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Разом з тим, призначаючи реальне покарання із застосуванням вказаного Закону, суд враховує також позитивні характеристики на обвинуваченого за місцем його проживання, а також раніше проходження військової служби, нагородження його медаллю Міністерством Внутрішніх Справ України, те що він має хронічне захворювання та потребує періодичного лікування, проживає з батьками, які є пенсіонерами.

Саме таке покарання на переконання суду буде відповідати своєному, справедливим та виваженим і не суперечитиме позиції потерпілого щодо призначеного покарання, а також слугуватиме виправленню обвинуваченого та попередження ним скоєння інших кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування іншого виду покарання суд не вбачає, зважаючи на особу обвинуваченого за заподіяні ним наслідки.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити до відбуття покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення воді із застосуванням ст. 69 КК України.

Початок відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід на час вступу вироку в законну силу залишити попередній обрану заставу в сумі 80000 грн.

Зарахувати в строк відбуття покарання час утримання обвинуваченого під вартою з 03.08.2024 по 06.08.2024 включно.

Внесену як запобіжний захід заставу, після набрання вироком законної сили, щодо ОСОБА_4 06.08.2024 в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень на рахунок ТУ ДСА у Волинській області (рахунок одержувача UA0002504) повернути ОСОБА_29 .

Речові докази: шорти, кофту, кросівки, футболку, мобільний телефон, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Ковельського РУП передати власнику ОСОБА_4 , фрагменти покривала та наволочки зі слідами речовини бурого кольору, як такі, що не становлять цінності знищити, скасувавши на них арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 06.08.2024.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1