Номер провадження: 11-сс/813/340/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення відомостей про вчинення Президентом України ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 109, ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 111-1, ч.1 ст. 111-2, ч.2 ст. 114-1, ч.2 ст. 436-2, ч.1 ст. 442 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що факту бездіяльності прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси в судовому засіданні не встановлено, дії щодо направлення заяви ОСОБА_6 про імовірне вчинення кримінальних правопорушень до Одеської обласної прокуратури для розгляду та прийняття рішення в межах компетенції, з дотриманням вимог про підслідність відповідають вищезазначеним положенням процесуального закону, а тому, підстави для задоволення скарги відсутні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати і постановити нову, якою зобов`язати прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси внести відомості до ЄРДР за його заявою від 01.12.2024 року.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що слідчим суддею порушені вимоги КПК щодо територіальної підсудності та вимоги ст.19 Конституції України, а прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси зобов`язаний внести відомості до ЄРДР відповідно до вимог ст. 214 КПК України.

Заявник ОСОБА_8 та прокурор у судове засідання апеляційного суду не з`явився.

При цьому ОСОБА_8 був належним чином сповіщений про дату, час та місце апеляційного розгляду, на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор» була направлена копія ухвали Одеського апеляційного суду про призначення судового засідання у режимі відео конференції для забезпечення її виконання та вручення ОСОБА_6 , разом із пам`яткою про його права та обов`язки у процесуальному статусі заявника.

За повідомленням службових осіб ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 вибув до Київського районного суду м. Одеси, в свою чергу із заявами та клопотаннями про відкладення судового розгляду на адресу апеляційного суду він не звертався.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_9 без його участі.

Дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Статтями 303, 304 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, п.1) ч.1 ст.303 КПК передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст.304 КПК).

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Як убачається із матеріалів справи, відповідно до листа керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 , звернення ОСОБА_6 , яке надійшло 16.12.2024 року до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси та зареєстроване за №11241-24, щодо можливих неправомірних дій, як на його думку, Президента України ОСОБА_7 , було скероване до Одеської обласної прокуратури з метою організації розгляду в межах компетенції (а.с. 14-15).

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку , що факту бездіяльності прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси в судовому засіданні не встановлено, крім того зазначив, що заява ОСОБА_6 про імовірне вчинення кримінальних правопорушень Президентом України була скерована до Одеської обласної прокуратури, що відноситься до територіальної юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси.

Апеляційний суд не може погодитись із такими висновками слідчого судді з огляду на те, що заявником оскаржувалась бездіяльність правоохоронного органу, який розташований в Малиновському районі м. Одеси, тому саме Малиновський районний суд м. Одеси уповноважений законом на розгляд даної скарги.

У зв`язку з цим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Постановляючи власне рішення колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Відповідно до п.п.2 п.1 розділу II Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року №298 (далі Положення), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, згідно п.п.7 п.2 розділу II вказаного Положення до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК України).

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник в першу чергу має звернутися до уповноваженого державою органу із повідомленням про кримінальне правопорушення, в якому повинен зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Крім того, положення ст. 214 КПК України, якими на слідчого та прокурора покладено обов`язок вносити до ЄРДР відомості про вчинені злочини після отримання відповідної заяви, є безальтернативними, водночас, зважаючи на загальні засади кримінального провадження, такі положення повинні кореспондуватися і з вимогами (гарантіями) викладеними у інших законодавчих актах, та у першу чергу - в Конституції України.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, під час виконання своїх обов`язків, з моменту складення присяги, Президент України користується т.з. гарантією недоторканності. Як зазначено у висновку Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України про надання висновку щодо відповідності Конституції України Римського Статуту Міжнародного кримінального суду (справа про Римський Статут) від 11 липня 2001 року № 3-в/2001 - недоторканність певної категорії посадових осіб це не їх привілей; вона пов`язана з виконанням ними важливих державних функцій, а тому відповідно до Конституції України і міжнародно-правових зобов`язань України не може розглядатися як гарантія їх безкарності. Недоторканність народних депутатів України, Президента України, суддів передбачає лише спеціальні умови притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Таким чином, право недоторканності Президента України треба розуміти як органічну складову його конституційного статусу, що має на меті забезпечення умов для реалізації покладених на нього повноважень. Корегування змісту цього права неможливе без внесення відповідних змін до Конституції України.

Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають грунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Крім того, порядок здійснення досудового розслідування відносно Президента України врегульований Законом України «Про особливу процедуру усунення Президента України з поста (імпічмент)» за № 39-IX від 10.09.2019 року.

Водночас Конституцією України регламентовано, що слідчий чи прокурор не мають повноважень розпочинати досудове розслідування щодо Президента України, а такі повноваження мають тільки спеціальні тимчасові слідчі комісії, до складу якої включаються спеціальний прокурор і спеціальні слідчі.

Зважаючи на вище викладене, апеляційний суд дійшов до переконання про відсутність бездіяльності, а саме відсутності обов`язку розпочинати досудове розслідування щодо Президента України у поза встановлений законом та Конституцією України спосіб.

А тому невнесення прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відомостей до ЄРДР не можна вважати протиправним.

Таким чином, незважаючи на те, що подана заява містить вимогу про початок досудового розслідування за своїм змістом та суттю вона не є таким повідомленням про кримінальне правопорушення, яке прокурор повинен невідкладно внести до ЄРДР, зважаючи на встановлені апеляційним судом обставини.

Відповідно до п.2) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову.

Керуючись статтями 24, 214, 303, 304, 306, 309, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 частково задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року якою залишена без задоволення скарга ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення відомостей про вчинення Президентом України ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 109, ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 111-1, ч.1 ст. 111-2, ч.2 ст. 114-1, ч.2 ст. 436-2, ч.1 ст. 442 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4