КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

19 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000891, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2023року, заапеляційною скаргоюобвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Подільськ Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , ранішесудимого:

- 20 січня 2015 року вироком Котовськогоміськрайонного судуОдеськоїобласті за ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покаранняувиді 2 роківпозбавленняволі;

- 07 квітня 2015 року вирокомКотовськогоміськрайонного судуОдеськоїобласті за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покаранняувиді 3 років 3 місяцівпозбавленняволі;

- 27 березня 2018 року вироком Котовськогоміськрайонного судуОдеськоїобласті за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 5 місяцівпозбавленняволі, звільнився 27 серпня 2021 року по відбуттюпокарання,

визнано винуватиму пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

Фактичні обставині, встановлені судом першої інстанції.

За встановлених судом першої інстанції обставин,обвинувачений ОСОБА_6 13 березня 2023 року приблизно о 15 год. 00 хв., в умовахвоєнного стану, який введено з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента Українивід 24.02.2022 № 64/2022 «Про введеннявоєнного стану в Україні» та неодноразовопродовженоостанній раз Указом Президента Українивід 06 лютого 2023 року № 58/2023 до 20 травня 2023 року, знаходячись вторгівельнійзалі магазину «Біле тасухе» по вул. Мілютенка, 7 в м. Києві, помітивнавітринізалишенийпрацівникомвказаногомагазину ОСОБА_8 без наглядумобільний телефон марки «Samsung», якийвирішивтаємновикрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, обвинувачений ОСОБА_6 непомітно взяв з вітрини вищевказаного магазину мобільний телефон марки «Samsung», в силіконовому чохлі, який поклав до кишені куртки, в яку був одягнений, після чого, з викраденим майном залишив магазин, розпорядившись викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 2866 грн. 84 коп.

Суд дійшоввисновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненнікримінальногоправопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а самеутаємномувикраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовахвоєнного стану.

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подали.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду,обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року скасувати та застосувати до нього Закон України № 9185 "Пробаційний нагляд", чинний в редакції від 27 вересня 2023 року. В обґрунтування своїх вимог вказав, що в судовому засіданні суду першої інстанції він заявив клопотання про застосування до нього Закону України "Пробаційний нагляд", чинний в редакції від 27 вересня 2023 року та набрав законної сили 28 березня 2024 року. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що вказаний закон підлягає застосуванню із заміною на більш м`яке покарання аніж позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді,доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора,який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити в силі,їх пояснення, відповіді на запитання суду, заслухавши учасників кримінального провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено доведена доказами зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні і не оспорюється в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про заміну покарання на більш м`яке покарання аніж позбавлення волі - є безпідставними.

Відповідно доч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції при призначенні покарання останньому повністю дотримався вищевказаних норм кримінального закону.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, а саме те, що обвинувачений раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, маючи не зняті та непогашені судимості знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності, переховувався від суду, офіційно не працевлаштований, неодружений, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, посередньо характеризується за місцем останнього проживання, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме, щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданої шкоди, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Крім того, при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував обставини кримінального правопорушення, те, що тяжких наслідків від вчиненого не настало, а також думку потерпілого.

На переконання апеляційного суду, всі обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції при призначенні останньому покарання враховані в повному обсязі, а тому доводи про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині.

Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини справи, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відбувати покарання останній повинен лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому правильно призначено покарання в межах мінімальної санкції ч. 4 ст. 185 КК України.Свої висновки в цій частині, суд першої інстанції достатньо обґрунтував, і з якими колегія суддів погоджується в повному обсязі, вважаючи обране обвинуваченому ОСОБА_6 покарання справедливим та достатнім для його виправлення, а тому підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.

На переконання апеляційного суду, саме за таких обставин в повніймірі буде дотримано положення ст. 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненнізлочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого.

Доказів на спростування висновківмісцевого суду обвинуваченим ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засіданняапеляційної інстанції не здобуто.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування чи зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді, колегією суддів не встановлено, а тому вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі - без зміни.

Ухваласуду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення таможе бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного судупротягом 03 (трьох) місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3