Провадження № 1-кп/466/466/25
У Х В А Л А

22 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_5 ,-

в с т а н о в и в :

На розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000955 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. В підготовчому засідання від прокурора поступило клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту , оскільки термін дії такого спливає 03.02.25 року. Зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. У інший спосіб забезпечити його належну процесуальну поведінку не видається можливим, оскільки існують ризики того, що особа може скритись від суду, впливати на потерпілих чи свідків у даному провадженні. Відтак, просить клопотання задовольнити.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу.

Від потерпілих на адресу суду надійшли клопотання про проведення розгляду провадження у їх відсутності.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку , що клопотання є підставним, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частинами 1, 5, 7 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити,чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини,які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу,і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо підчас розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади,а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких буладоведена прокурором,окрім інших: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту,в якому він зареєстрований,проживає чи перебуває, без дозволу слідчого,прокурора або суду; утримуватися від спілкування з будь-якою особою ,визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон,інші документи,що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби ( з 22.00 год. до 06.00 год. ) був застосований щодо обвинуваченого та відповідні обов`язки були покладені на нього до 04 02.2025 включно.

ОСОБА_5 має постійне місце мешкання, разом із цим обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти власності - тяжкого злочину за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років .

Обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом на стадії судового розгляду шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися, або якими може спростовуватися обвинувачення, яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті, ухвалюючи остаточне рішення у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, суд на даній стадії судового провадження не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри (обвинувачення) шляхом надання оцінки доказам у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.

Разом із цим, відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» суд зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином, суд виходить з того, що на даному етапі розгляду кримінального провадження суд не вправі визнавати особу винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, водночас суд доходить висновку, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього зазначеного запобіжного заходу.

Суд також враховує, що за своєю правовою природою ризик вчинення обвинуваченими дій, перелік яких визначений у ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про ймовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у один із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. В даному випадку ризики, які були на момент обрання вказаного виду запобіжного заходу не змінились та не зменшились

Крім того, суд доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт із забороною залишати житло у нічний період , а також більш м`які умови цього запобіжного заходу на даному етапі судового провадження не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст. 376 КПК України, суд,-

постановив :

Клопотання задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період, а саме з 22. 00 год. до 06 год..00 , строком на 2 місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки :

- не залишати місця постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу прокурора, суду , у період з 22. 00 год. до 06 год.00 ;

- прибувати на кожну вимогу суду для участі в судових засіданнях ;

- не відлучатись за межі м. Львова без дозволу прокурора чи суду ;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи ;

- утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками, експертами та спеціалістами у даному кримінальному провадженні ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду з України та в`їзд в Україну.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 24 січня 2025 року , о 09 год. 50 хв.

Суддя ОСОБА_1