Справа № 953/2124/25
Провадження № 1-кс/953/2561/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Харків Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001412 від 13.12.2024за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України,

в с т а н о в и в:

27.03.2025 прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 направив засобами поштового зв?язку до суду клопотання про арешт майна, яке надійшло до суду 01.04.2025, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 27.03.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: ноутбук ТМ Lenovo Model Name: LOQ15IAX9I S/N: MP2LQ1GY та мобільний телефон Samsung Galaxy Z Flip 5 назва моделі SM-F731B, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 з номером мобільного зв`язку НОМЕР_4 , власником яких є ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вищезазначеним майном.

Окрім того, в клопотанні прокурор просив забезпечити зберігання вищезазначеного майна відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив таке.

Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за фактом несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, вчинене під час дії воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.12.2024 до СУ ГУНП в Харківській області надійшли матеріли з Управління СБ України в Харківській області за заявою ОСОБА_5 про те, що у листопаді 2024 року, невстановлені особи шляхом несанкціонованого втручання в роботу віддаленого робочого столу та інформаційної системи, здійснили блокування належної їй інформації.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ч. 5 ст. 361 КК України.

В ході досудового розслідування допитано потерпілу ОСОБА_5 , яка повідомила, що є фізичною особою підприємцем, здійснює роздрібну торгівлю, а також супроводжує облік та аудит інших фізичних осіб підприємців за фахом своєї діяльності як дипломований спеціаліст бухгалтер. В своїй діяльності остання використовує комп`ютерну техніку: ноутбук ТМ «Microsoft» (ідентифікатор пристрою 0FBFAD4-5904-4F11-D360-8D7F7F41261F).

У вересні 2023 року в потерпілої ОСОБА_5 з метою збереження, нерозповсюдження та обмеженого доступу інформації до своєї професійної діяльності виникла необхідність у використанні віддаленого серверу, а саме окремого комп`ютеру, який можна взяти в оренду для розміщення програмного забезпечення або використання обчислювальних потужностей шляхом онлайн доступу до останнього. У зв`язку з чим, остання уклала усний договір на користування віддаленим сервером з фізичною особою підприємцем, управляючим аутсорсінговою фірмою «ІТ-РЕСУРС», яка надає послуги ІТ аутсорсингу, системного адміністрування програмного забезпечення та комп`ютерної техніки, надання в користування та адміністрування віддалених серверів, ОСОБА_4 , відповідно до якого останній надавав потерпілій у користування віддалений комп`ютер , захищений логіном та паролем, доступ до якого мала тільки потерпіла ОСОБА_5 та на якому остання зберігала всю інформацію щодо своєї професійної діяльності за грошову оплату, яку ОСОБА_5 здійснювала шляхом переказів відповідної фіксованої суми грошових коштів залежної від курсу долара к гривні на банківську картку ОСОБА_4 один раз на місяць.

У подальшому, 27 листопада 2024 року потерпіла ОСОБА_5 при спробі за допомогою власного ноутбуку зайти на віддалений сервер отримала повідомлення про те, що її доступ до серверу заблоковано шкідливим програмним забезпеченням, про що остання відразу сповістила ОСОБА_4 , на що через деякий час останній повідомив потерпілій, що її доступ заблоковано за допомогою невідомого шкідливого програмного забезпечення, однак йому вдалось встановити контакти з особою, яка здійснила блокування та яка є власником так званого «вірусу», та за видалення шкідливого програмного забезпечення та відновлення її доступу до належної їй інформації остання повинна сплатити йому грошові кошти у сумі 3500 євро, через деякий час ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що він знизив ціну за розблокування доступу до серверу на іншу суму, яка складає 2200 євро.

Під час подальшого досудового розслідування за участю спеціаліста у сфері комп`ютерної техніки та програмних продуктів оглянуто ноутбук потерпілої ОСОБА_5 , за допомогою якого вона здійснювала користування віддаленим сервером, та зафіксовано факт наявності шкідливого програмного забезпечення та блокування доступу останньої до віддаленого серверу.

На виконання доручення у порядку ст. 40, 41 КПК України оперативними працівниками Управління СБ України в Харківській області в ході проведення заходів, направлених на встановлення особи причетної до несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж шляхом розповсюдження шкідливого програмного забезпечення встановлено, що ОСОБА_4 є управляючим аутсорсинговою фірмою «ІТ-РЕСУРС», здійснює організацію робочого процесу, контролює діяльність інших співробітників, контактує із замовниками з приводу надання у користування віддаленого серверу під час встановлення обладнання за замовленням клієнтів (відео камер, розміщення файлів та веб-ресурсів на серверному обладнанні), надає вказівки іншим співробітникам фірми залишати собі доступ у вигляді акаунтів, логінів, паролів до вказаних файлів та ресурсів з метою їх подальшого блокування.

Також встановлено, що ОСОБА_4 мешкає за адресою АДРЕСА_1 , в своїй діяльності використовує транспортний засіб автомобіль марки Tesla Model Y з державним номерним знаком НОМЕР_5 . Безпосередньо аутсорсінгова компанія «ІТ-Ресурс» розташована за адресою: місто Харків, вулиця Дмитра Коцюбайла, 38, офіс 312.

27.03.2025 о період часу з 07 годин 35 хвилин до 09 годин 11 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено: ноутбук ТМ Lenovo Model Name: LOQ15IAX9I S/N: MP2LQ1GY та мобільний телефон Samsung Galaxy Z Flip 5 назва моделі SM-F731B, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 з номером мобільного зв`язку НОМЕР_4 .

27.03.2025 вищевказані вилучені предмети (технічні засоби) постановою слідчого визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що в подальшому органу досудового розслідування необхідно провести детальний огляд вилучених в ході вищезазначеного обшуку предметів, а також призначити та провести усі необхідні судово-експертні дослідження для виявлення слідів або інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, потребують спеціального дослідження з використанням спеціальних знань та навичок, а також використання спеціального обладнання, яке використовується виключно при проведенні судової експертизи. Органом досудового розслідування буде призначено усі необхідні судові експертизи в межах строку досудового розслідування, відразу після проведення негласної слідчої (розшукової) дії передбаченої ст. 264 КПК України відносно вилученої техніки.

Тож прокурор стверджує, що є достатні підстави вважати, що вищезазначене майно, вилучене під час проведення обшуку, відповідає вимогам ст. 98, 170 КПК України з наведених вище підстав та відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України тяжкість вчиненого зазначеного кримінального правопорушення може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Шляхом застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням.

В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вищевказані вилучені в ході обушку 27.03.2025 предмети можуть бути використані у незаконній діяльності, містити інформацію та відомості, які можуть бути використані, як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також, накладення арешту на майно дасть змогу запобігти можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, забезпечить збереження речових доказів, призначенню та проведенню відповідних судових експертиз.

Враховуючи вищезазначене, прокурор просив задовільнити клопотання про арешт майна.

Прокурор про дату, час та місце судового засідання був належним чином у встановленому законом порядку повідомлений, у судове засідання не з`явився, надав слідчому судді заяву про розгляд клопотання за його відсутності. В заяві зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Власникмайна про дату, час та місце судового засідання був належним чином у встановленому законом порядку повідомлений, у судове засідання не з`явився, надав слідчому судді заяву про розгляд клопотання за його відсутності. В заяві зазначив, що проти задоволення клопотання про арешт майна не заперечує.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, висновує про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Пунктом 2 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій; гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, оскільки відповідно до статей 91 та 98 КПК України можливе його використання в якості доказів, що мають важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження, з урахуванням встановлених під час досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення існують розумні підстави вважати, що воно могло бути засобами вчинення кримінального правопорушення, бути використано під час здійснення злочинної діяльності та зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також наявні ризики, передбачені абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Окрім того, прокурор у клопотанні наголошує на тому, що вищезазначене майно необхідне для подальшого проведення ряду судових експертиз в даному кримінальному провадженні.

27.03.2025 постановою слідчого вищезазначені вилучені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Прокурором обґрунтовано та доведено наявність тих підстав, що свідчать про те, що власником вищезазначеного майна є ОСОБА_4 .

Отже, слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя не вбачає наявності будь-яких негативних наслідків, які б переважали інтереси держави, а тому таке втручання у права та інтереси власників майна є виправданим.

Разом з цим, згідно з ч.2 ст.168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Так, зокрема, прокурором обґрунтовано необхідність накладення арешту на вищезазначений вилучений під час проведення обшуку ноутбук та мобільний телефон, оскільки дане майно відповідає критеріям, визначеним в ст.98 КПК України, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, наявна постанова слідчого про визнання їх речовими доказами, вони необхідні для подальшого проведення судових експертиз в рамках даного кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Враховуючи, що вилучені під час проведення обшуку вищезазначений ноутбук та мобільний телефон потрібні ОСОБА_4 для забезпечення своїх соціальних потреб та здійснення підприємницької діяльності, з метою запобігання надмірному обмеженню права власності, слідчий суддя висновує про необхідність після проведення необхідних оглядів та судових експертиз з таким майном в рамках даного кримінального провадження передання на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 у разі його згоди, з попередженням його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Власник арештованого майна не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ч. 2 ст.171 КПК України та подано прокурором до суду у строк, визначений ч.5 ст.171 КПК України з урахуванням положень ст. 116 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання можливостям приховування зазначеного в клопотанні майна, його пошкодження, втрати, знищення, використання, пересування, передачі та відчуження, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, що відповідає положенням ч.1 ст.170 КПК України.

Керуючись ст. ст. 84, 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Задовільнити клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001412 від 13.12.2024за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 27.03.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: ноутбук ТМ Lenovo Model Name: LOQ15IAX9I S/N: MP2LQ1GY та мобільний телефон Samsung Galaxy Z Flip 5 назва моделі SM-F731B, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 з номером мобільного зв`язку НОМЕР_4 , власником яких є ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження.

Місце зберігання вищезазначеного арештованого майна визначити за органом досудового розслідування - СУ ГУНП в Харківській області.

Роз`яснити прокурору його відповідальність за зберігання арештованого майна.

Після зняття інформації, що міститься на вищезазначеному арештованому майні та, у разі необхідності, проведення судових експертиз такого арештованого майна в рамках даного кримінального провадження - передати арештоване майно на відповідальне зберігання власнику у разі його згоди, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1