Справа № 302/416/25
Провадження № 1-кс/302/122/25
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.03.2025 рокус-ще Міжгір`я
Слідчий суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ТОВ «Удуд-Транс», щодо якого вирішується питання про арешт ОСОБА_5 , користувача майна ОСОБА_6 ,, представника власника майна ПАТ «Єврошпон-Смита», щодо якого вирішується питання про арешт ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , погоджене начальником Міжгірського відділу Хустського окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
21.03.2025 року заступник начальника СВ ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим начальником Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.1 ст.246 КК України.
В ході досудового розслідування, встановлено що транспортний засіб марки «VOLVO» моделі FH 13.440 з ідентифікаційним номером НОМЕР_5 реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , який завантажений деревиною різного сортименту породи «Дуб» з частковим виявленням на ній бирок з серійними номерами, що не відповідають довжині деяким сортиментам деревини та її сорту, а також і документи у виді товаро-транспортних накладних, і свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів фактично можуть бути знаряддям скоєння кримінального правопорушення, предметом злочину та можуть бути використані як доказ обставин, що доказуються під час досудового розслідування.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як вказує слідчий у поданому клопотанні, з метою забезпечення кримінального провадження, зокрема, збереження речових доказів, недопущення їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину, а також виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
24.03.2025 року керівником ПрАТ «Єврошпон-Смига» ОСОБА_10 подано письмові заперечення проти клопотання про накладення арешту на майно (а.с.47-94). В обгрунтування заперечень представник заявника зазначає, що Приватне акціонерне товариство «Єврошпон-Смига» є юридичною особою, яка зареєстрована Дубенською РДА 30.06.2000 року та розташоване за адресою: Рівненська область, Дубенський район, селище Смига, вул. Заводська, 1; ПАТ «Єврошпон-Смига» є національним виробником, великим деревообробним підприємством експортером та постійно, для власної господарської діяльності, купує за укладеними на аукціонних (біржових) торгах господарськими договорами необроблену деревину, що виставляється на продаж Державним підприємством «Ліси України».
У запереченнях вказує, що за результатами аукціонних торгів, які відбулись 27.11.2024 року та 14.03.2025 року ПАТ «Єврошпон-Смига» придбало у Державного підприємства «Ліси України» філії «Карпатський лісовий офіс» за договорами №UEEX9814-3 від 27.11.2024 року, №UTP-816-9 від 14.03.2025 року лісоматеріали - круглі породи дуб об`ємом 18,104 куб. м. на суму 778 139,38 грн.
Транспортне перевезення товару (лісоматеріалів) здійснювалось ТОВ «Удут-Транс» (Перевізник) вантажним автомобілем Volvo FH 13 держномер НОМЕР_1 , з напівпричепом Schwarzmuller SPA 3E номер АО8986XF, відповідно до Договору №12/10/2023 від 12.10.2023 року про надання послуг із навантаження та перевезення вантажу з Вантажоодержувачем.
Представник заявника вказує, що деревина набута в законний спосіб, що підтверджується належними доказами аукціонними свідоцтвами від 27.11.2024 року, від 14.03.2025 року, договорами купівлі-продажу деревини №UEEX-9814-3 від 27.11.2024, №UTP-816-9 від 14.03.2025 року. Відсутні докази, що вилучене майно набуто ПАТ «Єврошпон-Смига» у власність будь-яким протиправним шляхом, отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є об`єктом кримінально протиправних дій.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просить накласти арешт на майно, з урахуванням уточнень, зазначених заступником начальника СВ ВП №2 Хустського РУП ОСОБА_4 . Також доводи власника майна ПрАТ «Єврошпон-Смига» щодо неналежного суб`єкта звернення з клопотанням про арешт майна, з посиланням на ч.2 ст.64-2 КПК України, положеннями якою визначена можливість арешту майна третьої особи лише за клопотанням прокурора, прокурор вважає безпідставними, оскільки звернення до слідчого судді з даним клопотанням регулюються безпосередньо нормами ст.171 КПК України.
В судовому засіданні власник майна, щодо якого вирішується питання про арешт, ОСОБА_5 просить в задоволенні клопотання слідчого відмовити в частині накладення арешту на транспортні засоби марки «VOLVO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ; напівпричепу бортового моделі SPA-3/E реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать йому на праві власності, а також накладення арешту на документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «VOLVO» серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію напівпричепа реєстраційний номер НОМЕР_2 серії НОМЕР_4 , оскільки він є саме перевізником лісопродукції, має договірні відносини з ПАТ «Єврошпон-Смига» про надання послуг з перевезення вантажу, та ТОВ «Удуд-Транс», де він є директором, здійснює вантажоперевезення по всій території України. Також пояснив, що у власності має два вантажних транспортних засобів та у разі накладення арешту на один із них, який на даний час тимчасово вилучений органом досудового розслідування, це негативно відобразиться на господарській діяльності підприємства.
Користувач (володілець) майна, щодо якого вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію директора ТОВ «Удуд-Транс» та просить в задоволенні клопотання слідчого відмовити в частині накладення арешту на транспортні засоби марки «VOLVO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ; напівпричепу бортового моделі SPA-3/E реєстраційний номер НОМЕР_2 та документи на цей транспорт.
Вислухавши в судовому засіданні пояснення та думку учасників судового розгляду, повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання заступника начальника СВ ОСОБА_8 , погоджене прокурором, та додані до клопотання додаткові документи на його обґрунтування щодо необхідності накладення арешту на майно, вивчивши письмові заперечення власника майна ПАТ «Єврошпон-Смига» та додані до заперечень матеріали, проаналізувавши докази на підтвердження та обґрунтування заявленого слідчим клопотання у їх сукупності, заперечень власників майна проти клопотання слідчого, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення частково клопотання про арешт майна, з наступних підстав.
Згідно положень ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно приписів ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно ч.4 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані у випадках, коли їх застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до положень ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Беручи до уваги те, що в теперішній час виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, а саме в застосуванні такого заходу забезпечення як арешт майна, яке визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, слідчий просить накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.
Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 21.02.2025 року ТСЦ 2142, транспортний засіб марки «VOLVO» моделі FH 13.440 з ідентифікаційним номером НОМЕР_5 , 2008 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , особливі відмітки: спеціалізований вантажний сідловий тягач, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 , мешканцем АДРЕСА_3 (а.с.16).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 19.02.2025 року ТСЦ 2142, транспортний засіб марки «SCHWARZMUELLER» моделі SPA-3/E з ідентифікаційним номером НОМЕР_6 , 2007 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на праві власності за ТОВ «Удут-Транс», що знаходиться за адресою: смт.Кольчино, вул.Шелестівська, 110 Мукачівського району Закарпатської області (а.с.17).
Відповідно до договору №12/10/2023 від 12.10.2023 року про надання послуг із навантаження та перевезення вантажу (а.с.92-94), перевізником ТОВ «Удут-Транс» вантажним автомобілем Volvo FH 13 реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом Schwarzmuller SPA 3E реєстраційний номер НОМЕР_7 здійснювалася поставка 20 березня 2025 року переможцю аукціонних торгів, які відбулись 27.11.2024 року та 14.03.2025 року - ПрАТ «Єврошпон-Смига» товару (лісоматеріали круглі породи «дуб») (а.с.55-58).
З протоколу огляду предметів від 21.03.2025 року, проведеного заступником начальника СВ ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 за участю спеціалістів відділу лісозаготівель філії Карпатського лісового офісу ОСОБА_13 .. ОСОБА_14 , вбачається, що предметами огляду є деревина породи «Дуб» сортиментом різної довжини та діаметру, із зовнішніх ознак має певну вологість, деревина покрита корою, що має деякі пошкодження в різних частинах (а.с.25-38).
На підставі п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. Тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, та в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою забезпечення збереження речових доказів, у тому числі рухомого майна - вантажний автомобіль та напівпричеп бортовий, а також виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину, та із забороною розпоряджатися, користуватися та відчужувати вилучене майно.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого в частині накладення арешту на рухоме майно та документів (свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів) задоволенню не підлягає, оскільки слідчим не доведено, що незастосування заборони на використання вищезазначеного рухомого майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити даному кримінальному провадженню.
В порушення вимог ст.171 КПК України, звертаючись із клопотанням про арешт майна, слідчий лише формально послався на те, що вказане рухоме майно відповідає критеріям ст.98 КПК України, не обґрунтувавши свою позицію.
Запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження є невідповідним предмету кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, що розглядається у рамках даного кримінального провадження.
Очевидним є те, що для доказування обставин об`єктивної сторони даного кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, відсутні потреби у накладенні арешту на транспортні засоби, а фіксування факту незаконної порубки дерев здійснюється шляхом проведення інших слідчих, процесуальних дій.
У поданому в клопотанні слідчим не конкретизовано, не обґрунтовано як само по собі накладення арешту на рухоме майно, а саме: вантажний автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_1 марки «VOLVO» моделі FH 13.440 та напівпричеп марки «SCHWARZMUELLER» моделі SPA-3/E реєстраційний номер НОМЕР_2 можуть бути використані в рамках даного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого саме ч.1 ст.246 КК Украйни.
Предметом кримінального правопорушення, передбаченого статтею 246 КК України, є у тому числі дерева у лісах, а також у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах України. При цьому, об`єктивна сторона злочину полягає в незаконній порубці лісу.
Отже, фабула вказаного витягу та диспозиція статті 246 КК України свідчить про те, що предметом у вказаному кримінальному провадженні є саме деревина, тобто в даному випадку сортименти свіжоспиляних стовбурів дерев породи «дуб» та документи у виді товарно-транспорних накладних, які вилучені 20.03.2025 року під час огляду місця події, та відповідно, можуть бути предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.
Відповідно до положень статті 173 КПК України, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна. Суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 цього Кодексу.
Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Одночасно з цим, згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Таким чином, на переконання слідчого судді, застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження до зазначеного майна є необхідним за потребами досудового розслідування і дані потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи, оскільки матеріалами клопотання підтверджено, що вищезазначені вилучені предмети - деревина породи «Дуб» сортиментом різної довжини і діаметру, товаро-транспортні накладні, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та з метою збереження речових доказів, необхідності проведення в ході досудового розслідування додаткових оглядів, призначення експертних досліджень, слідчий суддя вважає за необхідне накласти на них арешт, задовольнивши частково клопотання слідчого за вищенаведеними підставами.
З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що повернення тимчасово вилученого майна -деревини породи «Дуб», товаро-транспортних накладних може привести до зникнення, їх втрати, або настанню інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, та з метою досягнення дієвості кримінального провадження, вважаю необхідним застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт цього майна, тому на підставі вищезазначеного, підлягає частковому задоволенню клопотання слідчого про арешт майна, яке було виявлено та вилучено під час огляду місця події від 20.03.2025 року.
Разом з тим, слідчий суддя вважає неспроможними доводи представника власника майна про неуповноваженого суб`єкта звернення з клопотанням про накладення арешту з посиланням на положення ч.2 ст.64-2 КПК України, виходячи з наступного. Так, вимоги до клопотання про арешт майна та особи, яка може звернутися з ним, закріплені спеціальною нормою - статті 171 КПК України, згідно якої з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач (ч.1). Стаття 64-2 КПК України визначає правовий статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна, в кримінальному провадженні. Зокрема, ч.2 ст.64-2 КПК України регулює не питання арешту майна, та вимог до уповноваженої особи на звернення з ним, а вказує саме на момент, з якого фізична або юридична особа набуває статусу третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт. З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що під час звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно органом досудового розслідування дотримано вимог, передбачених ст.171 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , погоджене начальником Міжгірського відділу Хустського окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, яке вилучено 20.03.2025 року під час огляду місця події на території Міжгірського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» за адресою: Закарпатська область Хустський район в с-ще Міжгір`я, вул.Незалежності, 64, а саме на:
- деревину породи «Дуб» в кількості 26 (двадцять шість) штук сортиментом різної довжини і діаметру;
Заборонити будь-яким особам розпоряджатися, користуватися та відчужувати зазначене вище майно до прийняття рішення про скасування арешту.
Слідчому СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 вирішити питання щодо подальшого збереження вищевказаного майна, на яке накладено арешт.
В іншій частині заявленого клопотання - відмовити.
Вилучене під час огляду місця події від 20.03.2025 року майно, а саме: транспортний засіб марки «VOLVO» моделі FH 13.440 з ідентифікаційним номером НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; напівпричіп бортовий тентований марки «SCHWARZMUELLER» моделі SPA-3/Е, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «VOLVO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 , видане 21.02.2025 року ТСЦ 2142; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «SCHWARZMUELLER» моделі SPA-3/E, реєстраційний номер НОМЕР_2 , серії НОМЕР_4 , видане 19.02.2025 року ТСЦ 2142 - негайно повернути особі, у якої вказане вище майно було вилучено, а саме: власнику вищевказаного транспортного засобу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, відповідно до п.9 ч.1 ст.309, ст.395 КПК України.

Слідчий суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_15