СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/79/25
Провадження №1-кп/547/24/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року с-ще Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

представник потерпілої сторони Семенівської селищної ради ОСОБА_5 ,

провівши в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000018, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яні Потоки Кременчуцького району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, утриманців не має, пенсіонера, раніше не судимого, тел. НОМЕР_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ:

До Семенівського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 15.01.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У провадженні пред`явлено цивільний позов про відшкодування збитків, завданих державі в особі Семенівської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області в внаслідок вчинення кримінального правопорушення на суму 23024,46 грн.

Так, судом встановлено, що 09.08.2018 ОСОБА_4 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Серпова, 3/14, із клопотанням про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території м. Фастів Фастівського району Київської області.

На підставі поданої ОСОБА_4 заяви, Головним управління Держгеокадастру у Київській області видано наказ № 10-7622/15-18-сг від 17.08.2018, яким надано дозвіл громадянину ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території м. Фастів Фастівського району Київської області.

21.12.2018 ОСОБА_4 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Серпова, 3/14, з метою затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території м. Фастів Фастівського району Київської області.

На підставі поданої ОСОБА_4 заяви, Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області видано наказ № 10-11831/15-18-сг від 28.12.2018 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затверджено раніше розроблений проект землеустрою та передано у власність земельну ділянку площею 1,9992 га (кадастровий номер :02:005:0060) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території м. Фастів Фастівського району Київської області.

Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0060 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.01.2019.

Таким чином, ОСОБА_4 у вказаний спосіб реалізував своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в розмірі 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з чим, в силу вимог ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України, право на повторне отримання земельної ділянки в розмірі 2,00 га для ведення особистого селянського господарства у подальшому не мав.

Однак, 09.10.2019 ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що право передбачене ч. 1 ст. 121 ЗК України ним реалізовано, усвідомлюючи, що він не має права на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства вдруге, переслідуючи корисливі мотиви, спрямовані на заволодіння земельною ділянкою державної форми власності шляхом обману, діючи умисно, звернувся до Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га, на території Семенівської селищної ради, для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням сесії Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області, ОСОБА_4 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність за межами населених пунктів на території Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності (землі не надані у власність або постійне користування) орієнтовною площею 2,00 га.

03.09.2019 ОСОБА_4 подав до Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області заяву про затвердження раніше розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, із земель сільськогосподарського призначення, площею 2,00 га, з кадастровим номером :00:002:0563.

Рішенням п`ятдесят четвертої сесії першого скликання Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області від 03.04.2020, будучи впевненими в обов`язковості передачі земельної ділянки останньому, відсутності підстав для відмови у виділені ділянки, правдивості наданої інформації, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 на земельну ділянку за межами населених пунктів на території Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області, площею 2,00 га та кадастровим номером :00:002:0563.

Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0563 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.04.2020.

Внаслідок вказаних умисних протиправних дій, ОСОБА_4 довів правопорушення до кінця, отримав можливість володіти та розпоряджатися майном у виді земельної ділянки на території Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :00:002:0563, вартістю 23 024,46 грн. (двадцять три тисячі двадцять чотири гривні 46 коп.).

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

27.01.2025 обвинувачений подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Обґрунтовуючи своє клопотання, посилається на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, у вчиненні якого він обвинувачується, за правилами ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком. Вважає строк притягнення до кримінальної відповідальності, враховуючи положення ст. 49 КК України, сплинув. Із врахуванням зазначеного просить звільнити його від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні зазначеного проступку та закрити провадження відповідно до ст. 284 КПК України. Цивільний позов просить залишити без розгляду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання обвинуваченого та закриття кримінального провадження не заперечував. Цивільний позов просив залишити без розгляду.

Представник потерпілої сторони Семенівської селищної ради ОСОБА_5 не заперечував проти закриття кримінального провадження. Цивільний позов просив залишити без розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном або придбання права на майно, шляхом обманучи зловживання довірою (шахрайство) - карається штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК та у порядку, встановленому КПК.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частина 2 ст. 49 КК України); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальні правопорушення було вчинено.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення 23.04.2020, коли право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0563 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З огляду на наведене, з часу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, минуло більше 4 років.

Перебіг давності у вказаному обвинуваченні не зупинявся та не переривався.

Судовим розглядом не встановлено, що ОСОБА_4 ухилявся від досудового розслідування або суду та оголошувалась у розшук, або вчинив правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше двох років.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2025.

Обвинувальний акт затверджено та направлено до суду прокурором Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_3 17.01.2025.

Тобто у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 2 ч. 1 ст.49 КК України.

Також, суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 по справі №598/1781/17 зазначила, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Статтею 286 КПК України передбачено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 15.01.2025, закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Щодо цивільного позову, суд зазначає наступне.

Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

У разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

У даному кримінальному провадженні витрати на залучення експертів відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 350, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 15.01.2025 відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню його вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов прокурора Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , поданий в інтересах держави в особі Семенівської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушення на суму 23024,46 грн, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту проголошення.

Повний текст ухвали складено 28.01.2025.

Суддя ОСОБА_1