КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2189/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року задоволено клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000243 від 18.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України та накладено арешт на автомобіль марки Land Rover Discovery sport», д.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який фактично перебуває у власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та власником якого являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року та її скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000243 від 18.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що при винесенні оскаржуваної ухвали слідчим суддею порушено норми матеріального та процесуального права. Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва не мав права розглядати дане клопотання прокурора, так як це не входило до компетенції даного суду, що визначено ч. 3 ст. 26, ч. 2 ст. 132 КПК України. Орган досудового розслідування, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, не знаходиться у межах територіальної юрисдикції Святошинського районного суду м. Києва.

Також апелянт вказує на те, що слідчим суддею грубо порушено права ОСОБА_6 , які передбачені 64-2 КПК України, не повідомлено про судове засідання, не повідомлялося про прийняті процесуальні рішення, що стосується арешту майна, а також порушено право володіти та розпоряджатись на власний розсуд своїм майно, що закріплено ст. 41 Конституції України, та іншими міжнародними нормативно-правовими актами та законодавством України.

На обгрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що судове засідання за розглядом клопотання про арешт майна здійснювалось без участі та повідомлення власника майна. Копію повного тексту судового рішення про накладення арешту на майно не було отримано. З оскаржуваною ухвалою ознайомилися 14.02.2025 в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника власника майна в підтримку поданої апеляційної скарги з проханням її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги, вважав оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З урахуванням обставин, щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року, які викладені в клопотанні представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів вважає їх поважними, на підставі чого приходить до висновку щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Як убачається з матеріалів, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000243 від 18.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України.

Так, в ході досудового розслідування здобуто відомості щодо факту діяльності громадян, які діючи в складі організованої групи вчиняють дії, пов`язані із незаконним виготовленням, придбанням, пересиланням, перевезенням з метою збуту та збутом наркотичних засобів та психотропних речовин на території декількох регіонів України.

Також встановлено, що до вчинення вказаного злочину причетний громадянин ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 . Для перевезення наркотичних та психотропних речовин використовує транспортний засіб марки «Land Rover Discovery sport», д.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 .

15.10.2024 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та затримано в порядку ст. 615 КПК України.

Окрім цього, 15.10.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Київ проведено обшук транспортного засобу марки «Land Rover Discovery sport», д.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , в ході проведення якого, серед інших речей вилучено транспортний засіб, ключі запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

В ході здійснення досудового розслідування проведено ряд слідчих дій та негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збір доказів, що підтверджують використання транспортного засобу марки «Land Rover Discovery sport», д.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 вищевказаною особою у свої незаконній діяльності.

Встановлено, що власником даного транспортного засобу являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Про факт використання даного транспортного засобу свідчать відомості, що містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме підтверджується протоколами за результатами проведення (негласних) слідчих розшукових дій ( візуальне спостереження).

17.10.2024 прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки Land Rover Discovery sport», д.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який фактично перебуває у власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та власником якого являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обґрунтування вимог поданого клопотання прокурор зазначив, що зурахуванням вищевикладеного прокурор також послався на те, метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна, як можливого виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль «Land Rover Discovery sport», д.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 .

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказані речі із забороною користування та розпорядження, може призвести до їх знищення чи відчуження, що призведе до знищення речових доказів та унеможливить забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

17.10.2024 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на автомобіль марки Land Rover Discovery sport», д.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який фактично перебуває у власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та власником якого являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження за №0000243 від 18.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя врахував обґрунтування вимог клопотання, мету арешту майна та прийшов до висновку,що клопотання підлягало задоволенню.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, оскільки автомобіль «Land Rover Discovery sport», д.н.з. НОМЕР_1 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 відповідно до матеріалів клопотання вбачається, що він відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження №0000243 від 18.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України, в якому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користувався вказаним автомобілем, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та відношення автомобіля до кримінального провадження №0000243, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження.

Твердження апелянта про те, що слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва не мав права розглядати дане клопотання прокурора, так як це не входило до компетенції даного суду, що визначено ч. 3 ст. 26, ч. 2 ст. 132 КПК України, оскільки орган досудового розслідування, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, не знаходиться у межах територіальної юрисдикції Святошинського районного суду м. Києва, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до постанови від 01.10.2024 /а.с. 20-21/, про зміну складу слідчої групи, які здійснюють досудове розслідування №0000243 від 18.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України, вбачається, що місцем проведення досудового розслідування визначено за місцем розташування управління розслідування особливо тяжких злочинів ГСУ НП України (м. Київ, бул. Руденка, 22-А), тобто орган досудового розслідування знаходиться в межах юрисдикції Святошинського районного суду м. Києва.

Проте є слушними твердження апелянта, що власника майна не повідомлено про судове засідання, не повідомлялося про прийняті процесуальні рішення, що стосується арешту майна. Однак дана обставина не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4