Справа № 206/1723/25
Провадження № 1-кп/206/270/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2025 р. м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження №0000603, відомості про яке внесено до ЄРДР 17.11.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дзержинська Донецької області, громадянки України, із неповною середньою освітою, незаміжної, неповнолітніх дітей на утриманні немає, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , приблизно на початку липня 2023 року, точну дату та час не встановлено, через активні бойові дії в безпосередній близькості до м. Торецька Донецької області вирішила виїхати з м. Торецька Донецької області до більш безпечного місця. В цей час у неї виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння банківською карткою, яка є офіційним документом, у свого знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом шахрайства, з корисливих мотивів.

ОСОБА_3 достовірно знала про те, що ОСОБА_6 є особою, яка перебуває на соціальному забезпеченні та щомісячно на його банківську картку поступають пенсійні виплати, крім того, ОСОБА_6 через власну необізнаність неодноразово просив допомогу у ОСОБА_3 при знятті грошових коштів з банкомату.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння офіційним документом шляхом шахрайства, вчиненому з корисливих мотивів, приблизно у липні 2023 року, точна дата та час не встановлені, ОСОБА_3 прийшла до місця мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та повідомила про намір виїхати з міста нібито для проходження лікування, та про намір повернутися через деякий час.

Після цього, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом шахрайства, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_6 запропонувала останньому допомогу у знятті грошових коштів за межами міста Торецька Донецької області та передачу їх йому після повернення до міста, на що ОСОБА_6 погодився, та будучи введеним в оману добровільно передав ОСОБА_3 свою банківську картку № НОМЕР_1 з магнітним носієм інформації, яка закріплена за картковим рахунком № НОМЕР_2 , що обслуговується в АТ КБ «Приватбанк», яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом.

Надалі, заволодівши шляхом шахрайства банківською карткою ОСОБА_6 , яка є офіційним документом, ОСОБА_3 картку останньому не повернула та використала її з корисливих мотивів для вчинення іншого злочину.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, на початку липня 2023 року, точну дату та час не встановлено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через активні бойові дії в безпосередній близькості до м. Торецька Донецької області вирішила виїхати з м. Торецька Донецької області до більш безпечного місця. В цей час у неї виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, а саме грошових коштів свого знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які щомісячно зараховуються останньому на банківську картку.

ОСОБА_3 достовірно знала про те, що ОСОБА_6 є особою, яка перебуває на соціальному забезпеченні та щомісячно на його банківську картку поступають пенсійні виплати, крім того, ОСОБА_6 через власну необізнаність неодноразово просив допомогу у ОСОБА_3 при знятті грошових коштів з банкомату.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_6 , приблизно у липні 2023 року, точна дата та час не встановлені, ОСОБА_3 , перебуваючи у місті Торецьку Донецької області, прийшла до місця мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , де шляхом шахрайства з корисливих мотивів заволоділа банківською карткою, яка є офіційним документом, ОСОБА_6 .

Після цього, реалізовуючи свій єдиний триваючий злочинний умисел, спрямований на викрадення грошових коштів діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків та їх караність, достовірно знаючи, що банківська картка ОСОБА_6 їй не належить, та використовуючи її не маючи згоди потерпілого, заздалегідь знаючи пін-код банківської картки ОСОБА_6 , а також про наявність та дату зарахування на карту пенсійних виплат, що належать ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , у період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом від 1 травня 2023 року №254/2023, затвердженого Законом України від 2 травня 2023 року №3057-ІХ, Указом від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженого Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), з метою особистого протиправного збагачення, у період часу з 05.07.2023 по 08.10.2023, точну дату та час не встановлено, перебуваючи у м. Підгородне Дніпропетровської області, точний перелік адрес не встановлено, неодноразово користувалась викраденою карткою ОСОБА_6 для розрахування за придбані товари, а також зняття грошових коштів, таким чином таємно викрала грошові кошти з банківської картки № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», яка належить ОСОБА_6 , на загальну суму 51022,38 грн., якими в подальшому розпоряджалась на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 завдано майнову шкоду на загальну суму 51022,38 грн.

Крім цього, 14.10.2023 ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , разом із своїм знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , погодилась на прохання ОСОБА_6 перевірити баланс на його банківській картці та зняти за допомогою банкомата всі наявні на банківській картці грошові кошти.

Після перевірки балансу грошових коштів на банківському рахунку ОСОБА_6 у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення частини грошових коштів ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 14.10.2023 о 08 годині 59 хвилин, перебуваючи біля будинку №19 по вулиці Маяковського м. Торецька Донецької області, з банківської картки ОСОБА_6 з рахунком № НОМЕР_2 , що обслуговується АТ КБ «Приватбанк», з дозволу останнього зняла грошові кошти у розмірі 1000 грн., а також о 09:00 годині з вказаної карти зняла грошові кошти у розмірі 15500 грн., після чого, скориставшись тим, що ОСОБА_6 не відомий баланс на його банківській картці, та тим, що останній не спостерігав за її діями, діючи умисно, повторно, у період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом від 1 травня 2023 року №254/2023, затвердженого Законом України від 2 травня 2023 року №3057-ІХ, Указом від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженого Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), з корисливих мотивів, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій та наслідки від їх вчинення, таємно викрала частину знятих з банкомату грошових коштів у розмірі 9500 грн., які належать потерпілому ОСОБА_6 , передавши йому лише 7000 грн.

Викраденими грошима ОСОБА_3 в подальшому розпоряджалась на власний розсуд. В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 завдано майнову шкоду в розмірі 9500 грн.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, 14.11.2023 ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , достеменно знаючи про зарахування кожного місяця 14 числа на банківську картку її знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсійних виплат, вирішила таємно викрасти грошові кошти з банківської картки ОСОБА_6 шляхом несанкціонованного втручання в роботу електронних комунікаційних систем AT КБ «Приватбанк».

Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що під час отримання банківської картки ОСОБА_6 у відділенні банку, через свою необізнаність в роботі електронних комунікаційних систем, добровільно зазначив як фінансовий номер своєї банківської картки абонентський номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 , яка була присутня при оформленні та видачі банківської картки ОСОБА_6 , зателефонувала співмешканці свого сина, у користуванні якої на той час перебував мобільний телефон із абонентським номером НОМЕР_3 , та дізнавшись про отримання смс-повідомлення про зарахування на банківську картку ОСОБА_6 пенсійних виплат, 14.11.2023 близько 12 години 36 хвилин, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків та їх караність, достовірно знаючи, що банківська картка ОСОБА_6 їй не належить, не маючи згоди потерпілого на переказ грошових коштів, шляхом використання іншої особи, яка, відповідно до закону, не підлягає кримінальній відповідальності за вчинене, через свою необізнаність у злочинних намірах ОСОБА_3 , заздалегідь дізнавшись реквізити банківської картки АТ КБ «Приват банк» з картковим рахунком № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 , та свій мобільний телефон із абонентським номером, який є фінансовим номером банківської картки ОСОБА_6 , не маючи згоди ОСОБА_6 на переказ грошових коштів, незаконно використала реквізити його картки для проходження «IVR»-опитування за допомогою мобільного зв`язку, шляхом звернення на номер «3700» та обрання відповідної послуги у голосовому меню, чим здійснила несанкціонований вхід в автоматизовану систему AT КБ «Приватбанк».

Крім цього, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 14.11.2023, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , достеменно знаючи про зарахування кожного місяця 14 числа на банківську картку її знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсійних виплат, вирішила таємно викрасти грошові кошти з банківської картки ОСОБА_6 шляхом переказу грошових коштів на іншу банківську картку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що під час отримання банківської картки ОСОБА_6 у відділенні банку, через свою необізнаність в роботі електронних комунікаційних систем, добровільно зазначив як фінансовий номер своєї банківської картки абонентський номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 , яка була присутня при оформленні та видачі банківської картки ОСОБА_6 , зателефонувала співмешканці свого сина, у користуванні якої на той час перебував мобільний телефон із абонентським номером НОМЕР_3 , та дізналась про отримання смс-повідомлення про зарахування на банківську картку ОСОБА_6 пенсійних виплат.

В подальшому ОСОБА_3 , в період часу з 14.11.2023 по 15.11.2023, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків та їх караність, достовірно знаючи, що банківська картка ОСОБА_6 їй не належить, не маючи згоди потерпілого на переказ грошових коштів, шляхом використання іншої особи, яка, відповідно до закону, не підлягають кримінальній відповідальності за вчинене, через свою необізнаність у злочинних намірах ОСОБА_3 , заздалегідь дізнавшись реквізити банківської картки АТ КБ «Приват банк» з картковим рахунком № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 , та свій мобільний телефон із абонентським номером, який є фінансовим номером банківської картки ОСОБА_6 , не маючи згоди ОСОБА_6 на переказ грошових коштів, незаконно використала реквізити його картки для проходження «IVR»-опитування за допомогою мобільного зв`язку, шляхом звернення на номер «3700», який є офіційним номер телефону АТ КБ «Приватбанк», та обрання відповідної послуги у голосовому меню, здійснила набір цифр на телефоні, а саме реквізити картки ОСОБА_6 та реквізити банківської картки AT КБ «Приват банк» № НОМЕР_4 , яка належить її сину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як отримувача переказу, для підтвердження здійснення операцій переказу грошових коштів, таким чином, діючи умисно, повторно, у період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом від 1 травня 2023 року №254/2023, затвердженого Законом України від 2 травня 2023 року №3057-ІХ, Указом від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженого Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, Указом від 6 листопада 2023 року №734/2023, затвердженого Законом України від 8 листопада 2023 року №3429-ІХ), з корисливих мотивів, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій та наслідки від їх вчинення, шляхом здійснення в зазначений період часу п`яти грошових переказів на банківську картку свого сина ОСОБА_7 таємно викрала грошові кошти з банківської картки ОСОБА_6 на загальну суму 16 411 гривень.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 завдано майнову шкоду на загальну суму 16 411 грн.

29 березня 2025 року між прокурором Торецького відділу Бахмутської прокуратури Донецької області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченою ОСОБА_3 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди обвинувачена ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої, а також покарання, яке повинна понести ОСОБА_3 , а саме: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки; за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Крім того, сторони погоджуються, що виправлення підозрюваної можливе без ізоляції від суспільства на підставі ст.ст. 75, 76 КК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК Країни Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією);

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачена ОСОБА_3 також просила затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.

Потерпілий ОСОБА_6 надав прокурору згоди на укладення між ним та підозрюваною ОСОБА_8 угоди про визнання винуватості.

Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України, є кримінальними проступками, а кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винною, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення, затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинила умисні дії, які виразилися у заволодінні офіційним документом шляхом шахрайства, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану та в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та у вчиненні несанкціонованного втручання в роботу електронних комунікаційних систем, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, за якими слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 395, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 29 березня 2025 року, укладену між прокурором Торецького відділу Бахмутської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винною в вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, за якими призначити покарання у вигляді:

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки;

- за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1