№ 207/466/24
№ 1-кп/207/105/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000865 відносно ОСОБА_8 за звинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2024 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000865 від 27.10.2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Від потерпілої ОСОБА_6 надійшов цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 49959 грн. 70 коп. та моральної шкоди в розмірі 15 000 000 грн., а також письмове клопотання про арешт майна на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , згальна площа 49,5 кв.м., яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерхоме майно належить ОСОБА_4 , та накласти арешт на автомобіль «Land Rover», р.н. НОМЕР_1 , який згідно техпаспорту серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 .

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання потерпілого в частині накладення арешту на квартиру, оскільки арешт на автомобіль вже накладено ухвалою слідчого судді як на речовий доказ у данному провадженні.

Обвинувачена та її захисник вважали недоцільним накладення арешту, оскільки на ім`я потерпілої відкрито депозит по відшкодуванню завданої потерпілому шкоди.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна обвинуваченого, для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 173КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен серед іншого враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Частинами 6, 7 ст. 170 КПК України передбачено, що в такому випадку арешт накладається на майно обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. У разі задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно з ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до ухвали слідчого судді Заводського районного суду від 31.10.2020 року арешт на автомобіль «Land Rover», р.н. НОМЕР_1 згідно техпаспорту серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 було накладено арешт як на речовий доказ.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 відповідно до договору купівлі-продажу від 13.11.2020 року, реєстровий № 898.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення цивільного позову, суд дійшов до висновку про необхідність та доцільність до набрання судовим рішенням законної сили накласти арешт на належне обвинуваченій на праві власності нерухоме майно, оскільки заявлені вимоги за цивільним позовом є співмірними вірогідній вартості майна, а відтак клопотання потерпілого про арешт майна підлягає задоволенню в частині накладення арешту на квартиру.

Підстав для відмови у задоволенні клопотання, передбачених ч. 1 ст. 173 КПК України, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 7, 170, 172, 173, 175 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання потерпілої ОСОБА_6 про накладення арешту на майно обвинуваченої задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В частині накладення арешту на автомобіль «Land Rover», р.н. НОМЕР_1 згідно техпаспорту серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , відмовити, оскільки на автомобіль було накладено арешт як на речовий доказ.

Ухвала дійсна до вирішення питання про скасування арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1