ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3066/24 Провадження 1-кп/636/626/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

потерпілого - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області кримінальне провадження № 0000111 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Чкаловське Чугуївського району Харківської області, зареєстровано та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.01.2024 у денний час доби, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливого мотиву, проник до підвального приміщення у першому під`їзді будинку АДРЕСА_2 та викрав газовий балон червоного кольору об`ємом 50 л, з вентилем, вагою 25 кг 200 г, вартістю 900,00 грн, що належить ОСОБА_7 , спричинивши потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадання чужого майна, вчинене з проникненням у приміщення, повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 26.01.2024 у нічний час доби, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливого мотиву, переліз через паркан, яким огороджена територія СГ «Колос» за адресою: вул. Інженерна, буд. №12А, смт Чкаловське Чугуївського району Харківської області, шляхом зламу запираючого пристрою проник у гаражне приміщення та викрав металеву ємність сріблясто-сірого кольору з рукояткою та горловиною, вартістю 750,00 грн та сантехнічні вироби з металу жовтого кольору (латуні), у кількості 16 штук, загальною вагою 2 кг 400 гр, вартістю 402,41 грн, які належать ОСОБА_3 , спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1152,41 грн..

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадання чужого майна, вчинене з проникненням у приміщення, повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 07.03.2024 у нічний час доби, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливого мотиву, шляхом пошкодження металевих воріт проник в гараж № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 та викрав алюмінієвий бідон, точило та крупорушку, загальною вартістю 623,75, які належать ОСОБА_8 , спричинивши потерпілій майнову шкоду на зазначену суму.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадання чужого майна, вчинене з проникненням у приміщення, повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинуваченому ОСОБА_4 судом було роз`яснено право на закриття кримінального провадження за вчинення злочину, передбаченого за ч.4 ст.185 КК України, на підставі пункту 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, право заперечувати проти закриття та право на продовження розгляду справи судом, на що останній не заперечував та надав свою згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В ході судового розгляду прокурор не заперечувала проти закриття кримінального провадження, на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 під час судового засідання підтримав клопотання, подане ним до суду 09.08.2024 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, про закриття кримінального провадження, на підставі п. 41 ч. 1 ст.284 КПК України та просив його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть, яке міститься в матеріалах справи №438 від 08.05.2024 (а.к.п.40).

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти закриття кримінального провадження, у зв`язку з тим, що на його думку обвинувачений повинен понести покарання, зазначивши, що ОСОБА_4 продовжує вчиняти кримінальні правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_8 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримувати обвинувачення за ч.1 ст.162 КК України не бажає.

Заслухавши учасників провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Частиною 6 ст. 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн) - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та ті обставини, що відбулась декриміналізація інкримінованого ОСОБА_4 діяння на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 р., та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченим згоди на закриття кримінального провадження, суд доходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно абзацу четвертого частини сьомої статті 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Отже, має місце декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 1514 грн, а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_4 діяння, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжки якого він обвинувачується, згідно обвинувального акту за епізодом від 10.01.2024 становить 900,00 грн, за епізодом від 26.01.2024, становить 1152, 41 грн та за епізодом від 07.03.2024 - 623,75 грн, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2024 рік (3028 грн).

Зважаючи на те, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно нього, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити.

За таких обставин кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 підлягає закриттю на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Накладений арешт на майно, згідно ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 05.02.2024 підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого на підставі ст.124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, ст. 5 КК України, п.4-1 ч.1 ст. 284, ст. 479-2 КПК України, суд

постановив:

Кримінальне провадження № 0000111 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 41 ч. 1 ст.284 КПК України -закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №2903 від 09.04.2024 у розмірі 1893,20 грн, судово-товарознавчої експертизи №2904 від 09.04.2024 у розмірі 1893,20 грн.

Накладений арешт на майно, згідно ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 05.02.2024 скасувати.

Речовий доказ: фрагменти меді та алюмінію передані ОСОБА_8 , вважати повернутим за належністю, газовий балон, після набрання вироком законної сили - знищити, металева ємність з металу среблясто-сірого кольору та сантехнічні вироби з металу жовтого кольору у кількості 16 штук, після набрання вироком законної сили, повернути ОСОБА_3 , як законному володільцю.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляції через Чугуївський міський суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1