Провадження № 1-кп/369/2423/24
В И Р О К

іменем України

19.12.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження матеріали кримінального провадження відомості про яке 24 листопада 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Енергодар Запорізької області, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Згідно з вимогами ст. 68 Конституції України ОСОБА_2 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, правовий режим власності, засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них

Відповідно до вимог п. п. 2, 5-1, 16-18 постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» (із змінами, внесеними згідно постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2023 № 1218), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Посвідченням водія є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ України, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС України територіальних сервісних центрах МВС України.

Посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій А1, А, В1, В, С1, С, D1 і D видаються особам, які склали в територіальному сервісному центрі МВС теоретичний і практичний іспити.

Згідно з п. п. 1.10, 2.1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2001 № 1306 «Про Правила дорожнього руху» водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Вказане посвідчення водій повинен мати при собі та пред`явити його для перевірки на вимогу поліцейського.

Встановлено, що 28.05.2019 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в територіальному сервісному центрі № 3246 вперше отримав в установленому законом порядку посвідчення водія на власне ім`я серії НОМЕР_1 на право керування транспортними засобами категорії «В» строком на два роки, тобто дійсного до 28.05.2021.

Відповідно до пункту 25? постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» (із змінами, внесеними згідно постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2023 № 1218) обмін посвідчення водія, виданого особі вперше, проводиться без складання іспитів за умови вчинення особою протягом двох років з дня видачі такого посвідчення не більше двох адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та не вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України.

Відповідно до пункту 29 постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» (із змінами, внесеними згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2023 № 1218) про втрату посвідчення водія, у тому числі виданого вперше, особа повідомляє територіальному сервісному центру МВС, а в разі його викрадення - територіальному органу Національної поліції.

Замість втраченого або викраденого посвідчення водія територіальний сервісний центр МВС після перевірки факту видачі раніше такого посвідчення водія особі, яка заявила про його втрату або викрадення, оформлює та видає нове посвідчення водія.

Однак, ОСОБА_2 , у порушення вищенаведених нормативно-правових актів після закінчення строку дії посвідчення водія серії НОМЕР_1 на власне ім`я до територіального сервісного центру МВС України з метою обміну посвідчення водія на нове не звертався.

Далі, на початку 2022 року, точного часу та місця судом не встановлено, посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 було втрачено, про що ОСОБА_2 територіальному сервісному центру МВС України не повідомив та нове посвідчення водія на власне ім`я не отримав.

У подальшому 03.08.2022 рішенням Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» (із змінами, внесеними згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2023 № 1218) особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного, практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього пункту.

З метою безперешкодного керування транспортними засобами, всупереч пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, не бажаючи проходити позачерговий медичний огляд, складати теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС для отримання нового посвідчення водія на своє ім`я, у ОСОБА_2 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на пособництво у підробленні посвідчення водія, з метою подальшого його використання для підтвердження права керування транспортними засобами.

З цією метою ОСОБА_2 17 лютого 2024 року у першій половині дня, точного часу судом не встановлено, перебуваючи за своїм місцем мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , через всесвітню мережу Інтернет домовився з невстановленою досудовим розслідуванням особою про виготовлення нею посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорій «В» на ім`я ОСОБА_2 , шляхом внесення до нього його зображення та анкетних даних, з метою пред`явлення такого посвідчення при керуванні транспортними засобами такої категорії.

Надалі, ОСОБА_2 , виконуючи роль пособника, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що його особисті дані та фото будуть використані для підроблення офіційного документа посвідчення водія, 17 лютого 2024 року у першій половині дня, точного часу судом не встановлено, перебуваючи за своїм місцем мешкання, передав невстановленій дізнанням особі в електронному вигляді свої персональні дані (прізвища, імені по-батькові, дату народження) та особисту фотокартку, тобто надав засоби та сприяв підробленню посвідчення водія.

В подальшому, 27 лютого 2024 року о 16 годин 48 хвилин, ОСОБА_2 , перебуваючи у відділенні № 202 «Нової Пошти», що розташована за адресою: місто Київ, проспект Правди, 47 отримав підроблене посвідчення водія з серія НОМЕР_2 , видане 28.05.2019 на ім`я ОСОБА_2 , сплативши за нього 16000 грн.

Таким чином, ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що він незаконно отримав підроблений офіційний документ посвідчення водія серія НОМЕР_2 , видане 28.05.2019 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1995 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», залишив дане посвідчення у себе для подальшого пред`явлення працівникам поліції та іншим уповноваженим особам при управлінні транспортними засобами з метою підтвердження свого права на керування транспортними засобами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення з метою використання його іншою особою та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Положення ст. 12 КК України в сукупністю із санкціями ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України свідчать, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_3 , враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до ч. 1 ст. 302 КПК України, просить розглядати обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Судом встановлено, що у відповідності до ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано заяву ОСОБА_2 , складену в присутності захисника ОСОБА_4 , відповідно до якої ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою вину у вчинені кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд кримінального провадження у спрощеному провадженні.

Вказана позиція учасників провадження та факт того, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчинені кримінальних проступків, свідчить про наявність підстав для розгляду вказаного обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у відповідності до ч. 2 ст. 381 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Із заяви ОСОБА_2 , наданої в присутності захисника, судом встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнає свою вину за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України за описаних у формулюванні обвинувачення обставин, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченим не оспорюються встановлені органами досудового розслідування обставини щодо часу, дати, місця вчинення кримінальних правопорушень. Добровільність вказаного судом встановлено із змісту заяви обвинуваченого, складеної за участю захисника.

Враховуючи сукупність вказаного, а саме факт того, що обвинувачений та його захисник не оспорюють всі встановлені обставини кримінальних проступків, зазначених в обвинувальному акті, учасники судового провадження згодні з розглядом обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без їх виклику, суд вважає за можливе здійснити розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні відповідно до положень ст. 381-382 КПК України.

Здійснивши розгляд справи у спрощеному провадженні, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши встановлені органом досудового розслідування обставини, позицію учасників судового провадження щодо цих обставин, висловлену з дотриманням вимог ст. 302 КПК України, встановивши, що учасники не оспорюють жодну із встановлених досудовим розслідуванням обставин, суд дійшов висновку про достатність даних для ухвалення вироку із визнанням обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

На підставі викладеного, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення з метою використання його іншою особою та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд у відповідності із ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальні правопорушення, які в силу вимог ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, а також враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, та вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання в межах санкцій статей обвинувачення у виді штрафу.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_2 призначити із застосуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відповідно до ст. ст. 118, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 150 (ста п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_2 у виді штрафу в розмірі 150 (ста п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 процесуальні витрати, на користь держави в сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн. 60 коп.

Речові докази:

- бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , упакований в полімерний пакет з номером «0008277», який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

- оптичний носій «DVD-R» диск, 16Х, обсяг пам`яті 4,7GВ, фірми «Verbatim» із нанесеним на ньому відповідного ідентифікуючого напису «ВП № 2, ст. 358 ККУ», який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_5