справа № 947/3483/22
провадження № 1-кс/947/141/25
УХВАЛА

про призначення скарги до розгляду

08.01.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами справи № 947/3483/22 за скаргою ОСОБА_2 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР у м. Миколаєві про закриття кримінального провадження № 0000212 від 08.04.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, в порядку ст. 303 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено з матеріалів справи, 04.08.2022 року ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з процесуальним документом, викладеним іноземною мовою.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 від 08.08.2022 року скаргу ОСОБА_2 було повернуто у зв`язку з пропущенням строку подання цієї скарги та відсутністю клопотання про його поновлення.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.06.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було повернуто, у зв`язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтею 396 КПК України.

Так, у вищевказаній ухвалі визначено та встановлено наступне.

«Частиною 1 ст. 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14.12.1999 № 10-рп/99 та від 14.07.2021 № 1-р/2021 зазначено, що українська мова, як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Частиною 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Конституції України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25.04.2019 № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч. 6 ст. 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Частинами 1, 2 ст. 14 вказаного Закону передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом із цим, за змістом ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Окрім того, ч. 1 ст. 29 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають документи державною мовою.

Отже, згідно із Конституцією України, КПК України та вищезазначеними законами України органи досудового розслідування, прокуратура та суд, як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень та в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову, що також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.

…Тобто, враховуючи вищенаведене, при оскарженні судового рішення до апеляційного суду скарга має бути викладена українською мовою чи в перекладі на державну мову, що надає суду можливість зрозуміти її зміст, перевірити дотримання особою, яка подає апеляційну скаргу, положень ст. 396 КПК України та визначитись щодо прийняття скарги до провадження.

Так, зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що вона викладена на іноземною мовою, а саме російською, що в свою чергу є перешкодою у виконанні судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Той факт, що апеляційна скарга ОСОБА_2 викладена на російською мовою, на переконання судді-доповідача не свідчить про те, що апеляційний суд, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, автоматично зобов`язаний прийняти її до провадження, оскільки російська мова в Україні не є державною, натомість нею користується політичне керівництво та мешканці країни-агресора «російської федерації», які розв`язали повномасштабну війну в Україні, навмисно руйнують Нашу країну, знущаються та вбивають її громадян.

…Отже, суддя-доповідач приходить до висновку, що у разі подання апеляційної скарги в порядку ст. 422 КПК України, складеної іноземною мовою, положення ст. 398, ч. 1, 2 п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України до такої скарги не застосовуються. В такому випадку, суд апеляційної інстанції повертає апеляційну скаргу, складену не українською мовою, особі, яка її подала.

Зазначена позиція судді-доповідача узгоджується із правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові по справі №521/12324/18 від 19.09.2022 року».

Не погоджуючись з ухвалою Одеського апеляційного суду, ОСОБА_2 оскаржив її в касаційному порядку.

Попередньо суд касаційної інстанції залишив касаційну скаргу ОСОБА_2 без руху, роз`яснивши скаржнику його право на кваліфіковану правову допомогу (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112459286).

Суд зазначив, що відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК) засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI (далі - Закон № 3460-VI) право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою ст.13 цього Закону (в тому числі захист і складання документів процесуального характеру).

Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від

2 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 травня 2016 року № 1487/5).

Таким чином, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначене відповідне покарання, законом встановлено гарантії їх права на правову допомогу.

Тому для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом статей 110 і 113 КВК вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги».

В подальшому, ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 28 серпня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 червня 2023 року було повернуто з підстав не усунення недоліків у визначений судом строк.

У вказані ухвалі зазначено, що суд, «згідно з приписом ст. 20 КПК України, роз`яснив засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу. У межах наданого строку засуджений повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте приписів ст. 427 КПК України ним знову не дотримано, недоліки не усунуто.

Ознайомившись із направленою до суду касаційною скаргою засудженого ОСОБА_2 колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга разом з надісланими матеріалами підлягає поверненню, оскільки їх зміст викладено іноземною мовою, що не узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Частиною 1 ст. 10 Конституції України визначено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Згідно з ч. 1 ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Натомість викладення скарги іноземною мовою є перешкодою у виконанні судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від

19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18, провадження № 51-5817кмо21).

Так, учасники провадження, які потребують послуг перекладача, якщо він не був залучений, можуть порушити питання про таке залучення відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 2 червня 2011 року № 3460- VI та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання залучення перекладачів (сурдоперекладачів) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги» від 24 червня 2016 року № 401. Разом з тим, якщо учаснику судового провадження, який не володіє мовою судочинства, у встановленому законом порядку вже було призначено захисника та перекладача, то він користується їхніми послугами до закінчення такого провадження чи до вирішення питання про їх заміну. Тобто, якщо особи не володіють мовою судочинства, вони можуть скористатися послугами перекладача для перекладу своїх скарг, клопотань, інших процесуальних документів, зокрема й з метою забезпечення можливості проведення з`ясування судом наявності в особи, яка звертається з апеляційною чи касаційною скаргою, прав і підстав для цього.

Залучений у провадженні перекладач має виконувати всі свої обов`язки, визначені ч. 2 ст. 68 КПК України, зокрема і здійснювати повний і правильний переклад пояснень, показань або документів, які надаються підозрюваним, обвинуваченим, засудженим чи іншими учасниками провадження».

Враховуючи викладене, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_2 не може бути розглянута в касаційному порядку, внаслідок чого підлягає поверненню останньому разом із доданими до неї матеріалами (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113091878).

Надалі, в ухвалі від 12 жовтня 2023 року суд касаційної інстанції додатково роз`яснив, що захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 2 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 травня 2016 року № 1487/5). Таким чином, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначене відповідне покарання, законом встановлено гарантії їх права на правову допомогу. Тому для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом статей 110 і 113 КВК України вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги». (https://reyestr.court.gov.ua/Review/114259182).

Крім цього, в ухвалі від 20.11.2023 року суд касаційної інстанції додатково роз`яснив ОСОБА_2 , що «Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2017 року № 1048 шляхом внесення змін до постанови Уряду від 24 червня 2016 р. № 401 «Деякі питання залучення перекладачів (сурдоперекладачів) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги» передбачена можливість залучення центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги перекладачів на підставі укладених договорів щодо надання послуг перекладу.

Відповідні зміни внесені до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для оплати послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2013 року № 130.

Прийнята постанова Уряду удосконалює питання залучення перекладачів/ сурдоперекладачів для забезпечення надання доступної та якісної безоплатної вторинної правової допомоги особам, які відповідно до Закону України "Про безоплатну правову допомогу" мають право на її отримання і не володіють державною мовою та/або є глухими, німими чи глухонімими». (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115031355).

Надалі, в матеріалах справи № 947/3483/22 (минулий № 947/17022/22) міститься клопотання ОСОБА_2 до суду касаційної інстанції щодо строків подання касаційної скарги (а.с.12-13).

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.01.2024 року клопотання ОСОБА_2 задоволено, строки на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 30.06.2023 року - поновлено та відкрито касаційне провадження.

За наслідками касаційного перегляду оскаржуваної ухвали, Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду 05 вересня 2024 року постановив: ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 червня 2023 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2022 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

У вказаній постанові зазначено, що «Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції. У певних випадках дослідження апеляційним судом обставин справи може бути визнано додатковою гарантією забезпечення права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). У будь-якому разі судове рішення має стояти на захисті прав людини.

Апеляційний суд на етапі прийняття до провадження апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2022 року, повернув її скаржникові у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 396 КПК, а саме тому, що апеляційна скарга викладена іноземною (російською) мовою.

Обґрунтовуючи своє рішення, апеляційний суд указав на статті 10, 92 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та від 14 липня 2021 року № 1-р/2021, Закон України № 2704-VIII «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року, положення яких зводяться до того, що органи досудового розслідування, прокуратура та суд як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень та в інших публічних сферах суспільного життя зобов`язані використовувати лише державну мову, що також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.

Також цей суд послався на правовий висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 19 вересня 2022 року у справі № 521/12324/18 (провадження № 51-5817кмо21) про те, що апеляційні та касаційні скарги осіб, які мають право на оскарження судових рішень, повинні бути викладені державною мовою.

Водночас суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що є суттєва різниця між правовим становищем особи, щодо якої зробила висновок об`єднана палата у згаданому рішенні та правовим статусом особи, яка звернулася до нього з апеляційною скаргою.

Зокрема предметом дослідження об`єднаної палати була скарга особи, яка мала статус обвинуваченого та користувалася послугами захисників.

ОСОБА_2 є особою засудженою до довічного позбавлення волі, яка не володіє державною мовою. На момент звернення з апеляційною скаргою у нього був відсутній захисник. Отже, заявник, хоча й мав право на правову допомогу і на перекладача, реалізувати свої права не зміг, не зважаючи на неодноразові звернення до органів системи безоплатної правової допомоги.

За таких обставин, установивши, що ОСОБА_2 , перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, не володіючи державною мовою і при цьому не маючи захисника та перекладача, звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, викладеною іноземною мовою, до якої не долучив її перекладу українською мовою, апеляційний суд, приймаючи рішення відповідно до положень статей 396, 399 КПК про повернення цієї скарги, повинен був в ухвалі роз`яснити її автору спосіб реалізації ним свого права на правову допомогу і право на перекладача».

На виконання вказаної постанови Верховного суду, Одеський апеляційний суд, провівши новий розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.08.2022, якою повернуто його скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000212, 09.12.2024 року ухвалив: апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити; ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.08.2022, якою повернуто скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві від 27.02.2022 про закриття к/п № 0000212 від 08.04.2015 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - скасувати; постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві від 27.02.2022 про закриття к/п № 0000212 від 08.04.2015 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України в суді 1-ої інстанції, іншим слідчим суддею.

Одеський апеляційний суд мотивував вищевказану ухвалу наступним.

«Під час вирішення питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 , викладеної іноземною мовою, а саме російською (а.с. 45-47), апеляційний суд враховує позицію, викладену в постанові ККС ВС від 05.09.2024 за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 30.06.2023 про повернення його апеляційної скарги, відповідно до якої апеляційний суд не роз`яснив ОСОБА_2 , який перебуває в умовах ізоляції від суспільства, не володіє державною мовою та не має захисника та перекладача, способу реалізації ним його права на кваліфіковану правову допомогу та права на перекладача, чим позбавив останнього права на доступ до суду (а.с. 116-121).

Разом із тим, окремої уваги вартий правовий висновок, викладений в постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 19.09.2022 у справі № 521/12324/18, згідно якого у разі подання апеляційної скарги в порядку ст. 422 КПК України, складеної іноземною мовою, положення ст. 398, ч. 1, 2 п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України до такої скарги не застосовуються. В такому випадку, суд апеляційної інстанції повертає апеляційну скаргу, складену не українською мовою, особі, яка її подала.

Так, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що заявник ОСОБА_2 , не зважаючи на відбування ним покарання у виді довічного позбавлення волі, являється громадянином України, систематично викладає подані ним скарги державною мовою - українською, внаслідок чого володіє державною мовою, а також обізнаний про порядок звернення до суду та з передбаченими законом вимогами до апеляційних скарг.

В цьому контексті колегія суддів наголошує на тому, що 02.10.2024 до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга заявника ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.08.2022, викладена ним українською мовою, вимоги якої є аналогічними вимогам його апеляційної скарги, викладеної російською мовою (а.с. 126-129).

З урахуванням викладених вище обставин, апеляційний суд вважає за доцільне допустити до розгляду апеляційну скаргу заявника ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.08.2022.

Щодо суті вимог викладених в апеляційній скарзі заявника ОСОБА_2 апеляційний суд приходить до таких висновків.

Приписами ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні на досудовому провадженні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Разом із тим, ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Повертаючи скаргу заявника ОСОБА_2 на постанову слідчого ДБР про закриття кримінального провадження, слідчий суддя послався на те, що позбавлений можливості перевірити строки звернення заявника зі скаргою, оскільки ним не долучено до поданої скарги копії постанови про закриття кримінального провадження, яка є предметом оскарження, а також доказів отримання ним даної копії.

Проте колегія суддів вважає такі доводи слідчого судді передчасними, а підстави для повернення скарги - суто формальними, з огляду на наступні обставини.

В своїй скарзі на постанову слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві від 27.02.2022 про закриття к/п № 0000212 ОСОБА_2 зауважує на тому, що копія зазначеної постанови слідчого йому не направлялась у передбачений вимогами кримінального процесуального закону строк та про її існування йому стало відомо лише 20.07.2022 з письмової відповіді прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 07.07.2022 (а.с. 1-4).

Разом із тим, слідчим суддею зазначені повідомлені заявником ОСОБА_2 обставини перевірені не були, жодних запитів до другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві або до Одеської обласної прокуратури стосовно встановлення факту винесення слідчим ДБР оскаржуваної постанови про закриття к/п №0000212 та направлення її копії заявнику здійснено не було, так само як і не було витребувано у органу досудового розслідування матеріали вищезгаданого кримінального провадження з метою з`ясування вказаних обставин.

Суд апеляційної інстанції вживав заходів для встановлення того, чи направлялась заявнику ОСОБА_2 копія оскаржуваної ним постанови слідчого про закриття к/п № 0000212, а також чи повідомлявся останній будь-якими способами про факт закриття вказаного кримінального провадження, із проханням надати апеляційному суду завірену копію постанови слідчого (а.с. 131), проте відповіді на запит апеляційного суду на теперішній час отримано не було.

В даному випадку колегія суддів наголошує на тому, що такий підхід до розгляду скарг, зокрема, без витребування та дослідження матеріалів кримінального провадження, ККС у складі ВС у постанові від 24.11.2020 у справі № 264/7638/19 (провадження №51-2736км20) визнав порушенням права на справедливий суд, який унеможливлює перевірку законності та обґрунтованості процесуального рішення.

За встановлених обставин, колегія суддів в даному випадку наголошує на формальному підході слідчого судді до розгляду скарги заявника ОСОБА_2 , оскільки фактично слідчий суддя, без належного дослідження та аналізу матеріалів кримінального провадження, був позбавлений можливості переконатись в обґрунтованості доводів заявника стосовно факту неотримання ним копії оскаржуваної постанови слідчого про закриття кримінального провадження та факту його обізнаності про винесення постанови лише із відповідного листа прокурора, внаслідок чого безпідставно та передчасно зауважив про пропуск заявником передбаченого вимогами ч. 1 ст. 304 КПК України строку на звернення зі скаргою на рішення слідчого.

За таких обставин, колегія суддів констатує, що слідчий суддя, без належного дослідження всіх обставин справи, дійшов передчасного висновку про необхідність повернення скарги заявника ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження з підстав пропуску строку на звернення із такою скаргою та не заявленням клопотання про його поновлення, чим допустив неповноту судового розгляду, що, як наслідок, перешкодило йому прийняти законне та обґрунтоване судове рішення».

Після завершення розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 Одеським апеляційним судом, справу передано до Київського районного суду м. Одеси і розподілено на слідчу суддю ОСОБА_1 за новим номером - «№ 947/3483/22 (провадження № 1кс/947/141/25).

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР у м. Миколаєві про закриття кримінального провадження № 0000212 від 08.04.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, в порядку ст. 303 КПК України призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 січня 2025 року о 12 годині 00 хвилин.

Витребувати до огляду слідчим суддею матеріали кримінального провадження № 0000212 від 08.04.2015 року.

Роз`яснити учасникам справи, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Роз`яснити слідчому право самостійно скасувати рішення, яке оскаржуюєься, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Слідчий суддя ОСОБА_1