Справа № 464/1883/25
пр.№ 1-кс/464/372/25
УХВАЛА

про арешт майна

25 березня 2025 року м. Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого дізнавача СД ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 20.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

старший дізнавач СД ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 20.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в якому просить накласти арешт на наступне майно: поліетиленовий пакет компанії «Нова пошта» із номером ТТН 1630, синя жіноча футболка із маркуванням «SHEIN», пластикова стяжка білого кольору, мобільний телефон чорного кольору марки «NEFFOS», серійний номер: НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , через який отримав у поштоматі «Нової пошти» наркотичні речовини, який було вилучено в ході огляду місця події у гр. ОСОБА_5 , шляхом надання заборони розпоряджання та користування даним майном з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Клопотання обґрунтоване тим, що 20.03.2025 близько 10:15 год. працівниками СКП ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області за адресою м. Львів, вул. Сихівська, 9, під час перевірки документів у ОСОБА_5 виявлено та в подальшому вилучено згорток фольги із кристалоподібною речовиною білого кольору, яку останній зберігав для власного вживання без мети збуту.

20.03.2025 в ході огляду місця події поблизу будинку, що за адресою м. Львів вул. Сихівська, 9, у ОСОБА_5 виявлено та вилучено поліетиленовий пакет компанії «Нова пошта» із номером ТТН 1630, синя жіноча футболка із маркуванням «SHEIN», пластикова стяжка білого кольору, мобільний телефон чорного кольору марки «NEFFOS», серійний номер: НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , через який отримав у поштоматі «Нової пошти» наркотичні речовини для власного вживання та згорток фольги із кристалоподібною речовиною білого кольору.

20.03.2025 вищезазначене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Старший дізнавач ОСОБА_3 судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про проведення розгляду клопотання за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі та просить таке задовольнити.

Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Неприбуття осіб, визначених ч. 1 ст. 172 КПК України, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, відтак на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що таке підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, клопотання про накладення арешту подано слідчим у строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Майно, на яке слід накласти арешт, має значення для забезпечення збереження доказів даного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане вище майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, 20.03.2025 внесено відомості до реєстру за №0000098 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Матеріалами клопотання підтверджується, що 20.03.2025 в ході проведення огляду місця події у ОСОБА_5 вилучено згорток фольги із кристалоподібною речовиною білого кольору, поліетиленовий пакет компанії «Нова пошта» із номером ТТН 1630, синю жіночу футболку із маркуванням «SHEIN», пластикову стяжку білого кольору, мобільний телефон чорного кольору марки «NEFFOS», серійний номер: НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 .

Згідно з постановою про визнання речей (документів) речовими доказами і приєднання їх до матеріалів досудового розслідування від 20.03.2025, вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000098 від 20.03.2025.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що стороною досудового розслідування доведено, що СД ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 20.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, доступ до майна, на який слід накласти арешт, отримано в порядку, визначеному КПК України, такі є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Окрім цього, слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Виходячи з викладеного, приходжу до висновку про необхідність задоволення поданого клопотання, оскільки арешт майна в даному випадку є необхідний для встановлення обставин у кримінальному провадженні та збереження речового доказу, що достатньою мірою відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 107, 117, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на поліетиленовий пакет компанії «Нова пошта» із номером ТТН 1630, синю жіночу футболку із маркуванням «SHEIN», пластикову стяжку білого кольору, мобільний телефон чорного кольору марки «NEFFOS», серійний номер: НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження таким майном.

Передати майно, на яке накладено арешт, на зберігання дізнавачам у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 20.03.2025.

Ухвала підлягає до виконання дізнавачем, прокурором у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 20.03.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 25 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1