Єдиний унікальний номер 333/2289/25
Провадження №1-кс/333/1268/25
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представниці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокатки ОСОБА_6 , розглянувши клопотання захисниці ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001008 від 31 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

07.04.2025 захисниця ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001008 від 31 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 19.03.2025 старшим слідчим в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі підполковником ДБР ОСОБА_7 проведено обшук у квартирі АДРЕСА_1 .

- мобільний телефон «iPhone 16Pro» в корпусі чорного кольору в чохлі чорного кольору з сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» з номером, відповідно до пояснень ОСОБА_5 , НОМЕР_1 . ІМЕІ, відповідно до виявленої в ході обшуку коробки з-під телефону, НОМЕР_2;

- блокнот формату А4, в клітинку, на 80 аркушів з рукописними записами;

- грошові кошти, а саме:

- 15 (п`ятнадцять) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США, на загальну суму 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, серії та номери яких наступні: PE51634214E; LB12259622M; PF23777799H; MF52117878F; PK90786235H; PG22342703D; PB9894113B; PJ65823010B; QC23384589A; QL61985175A; MB16303264A; QL61985173A; QC61985174A; QL39356059A; QL61995254A;

- 8 (вісім) купюр номіналом по 50 (п`ятдесят) Євро, на загальну суму 400 (чотириста) Євро, серії та номери яких наступні: MD; SC; MD; VC; PB; VC; EC; RA;

- 7 (сім) купюр номіналом по 100 (сто) Євро, на загальну суму 700 (сімсот) Євро, серії та номери яких наступні: WA; WA; WA; WA; WA; WA; WA;

- документи ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме поіменні списки військовозобов`язаних, які призначені ІНФОРМАЦІЯ_1 і відправлені у складі команди від 24.09.2024 № 1/5471 загалом на 8 (восьми) аркушах.

Ухвалою суду від 21.03.2025 року накладено арешт на вказане майно.

Як вбачається з ухвали суду від 18.03.2025 року дозвіл на проведення обшуку у квартирі ОСОБА_8 слідчим суддею було надано з підстав отримання працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 неправомірної вигоди, та можливості причетності до цього заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 .

Проте жодних доказів причетності ОСОБА_9 до злочину матеріали не містять.

Арешт на вилучене майно було накладено з підстав визнання його речовим доказом по кримінальному провадженню.

Проте жодних доказів того, що вказане манно несе доказову базу вчинення кримінального правопорушення, яке розслідує ДБР немає.

В клопотанні слідчого про арешт майна було зазначено, що вилучені під час обшуку речі є матеріальними об`єктами, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Однак, які сліди кримінального правопорушення зберігають на собі вилучені за місцем проживання ОСОБА_9 грошові кошти, які відомості вони містять, не було зазначено.

Події, які розслідуються у цьому кримінальному провадженні, стосуються надання неправомірної вигоди, однак, стороною обвинувачення не доведено, що саме кошти, які були вилучені під час обшуку, є частиною неправомірної вигоди. Тим паче матеріали не містять жодних доказів того, що саме ОСОБА_9 планував або отримав неправомірну вигоду, та взагалі причетний до цієї ситуації. Також, не наведено жодної підстави вважати, що ці кошти набуті кримінально протиправним шляхом.

У квартирі де проводився обшук та було вилучено майно, ОСОБА_9 проживає разом із дружиною ОСОБА_4 .

Вилучені кошти під час обшуку' належали саме ОСОБА_4 та були отриманні нею законим шляхом. ОСОБА_4 жодного відношення до кримінального провадження яке розслідується органами ДБР не мас.

Остання до 26.03.2025 року була фізичною особою підприємцем. Основний вид діяльності: комп`ютерне програмування. Додаткова діяльність: консультування з питань інформатизації; діяльність із керування комп`ютерним устаткуванням; інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань її дохід піл вказаної діяльності за 2024 рік становить 1 022 271 грн., що підтверджується декларацією про доходи.

Із вказаного доходу ОСОБА_10 було вирішено частину коштів обміняти на евро.

Вилучені кошти 1100 евро, що наразі еквівалентно 50 193 грн.. е власністю ОСОБА_11 , які отримані законним шляхом від підприємницької діяльності. Вказані кошти с власними її збереженнями.

Окрім того згідно декларації про доходи за 2024 рік, сума доходу ОСОБА_5 складає 502 414 грн.

Вилучені кошти в іноземній валюті складають лише 95568 грн., шо у 10 разів менше суми отриманого доходу ОСОБА_11 , та у 5 разів менше доходу ОСОБА_13, що у 5 разів менше суми отриманого його доходу, шо підтверджує факт, законного їх набуття

Окрім того, батьком ОСОБА_5 - ОСОБА_12 було передано родині 5000 дол.США із Німеччини, що підтверджується перепискою.

Вилучені кошти 1100 дол.США, шо наразі еквівалентно 45 375 гри, є залишками з тієї суми що передав батько ОСОБА_5 у якості подарунку родині.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, шо були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Кошти вилучені під час обшук)' є власністю ОСОБА_11 , яка не має причетності до кримінального правопорушення яке розслідується, не містять жодних слідів злочину, тому не можуть відносить до речових доказів по кримінальному провадженню, та не можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Стороною обвинувачення не наведено жодної ознаки відповідності вилучених грошових коштів критеріям речових доказів.

Окрім того 20.03.2025 року під час проведення обшук)' було вилучено мобільний телефону «iPhone ІбРго» в корпусі чорного кольору в чохлі чорного кольору з сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» з номером НОМЕР_1 . ІМЕ1 НОМЕР_2 .

Підставою арешту мобільного телефону став той факт, що постановою слідчого від

19.03.2025 вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, зокрема, встановлено, що телефон відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, містить інформацію та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час Кримінального провадження.

Метою арешту мобільного телефону відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КК України є забезпечення збереження речового доказу.

За цей час сторона обвинувачення мала можливість скопіювати, оглянути інформацію, яка мас доказове значення для кримінального провадження, а також вчинити інші слідчі, процесуальні дії, і потреба у збереженні носія інформації відпала б.

Водночас стороною обвинувачення не доведено, що вилучений мобільний телефон відповідає критеріям наведеним у статті 98 КПК України.

При цьому за матеріалами досудового розслідування відсутні фактичні дані про будь-яку причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, по якому проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001008 від 31.01.2025.

В судовому засіданні адвокатка ОСОБА_6 підтримала своє клопотання..

В судовому засіданні слідчий заперечував, щодо заявленого клопотання, оскільки арешт накладався на мобільний телефон та грошові кошти підпадають під критерій речових доказів і в подальшому можуть підпасти під конфіскацію майна за вироком суду.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженню №0001008 від 31 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 від 18.03.2025 (ЄУН № 333/2289/25; провадження № 1-кс/333/995/25) 19.03.2025, у період часу з 06 години 45 хвилин до 08 години 50 хвилин, було проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_8 , яка перебуває у користуванні та де проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час проведення обшуку було виявлено та вилучено наступне:

- мобільний телефон «iPhone 16Pro» в корпусі чорного кольору в чохлі чорного кольору з сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» з номером, відповідно до пояснень ОСОБА_5 , НОМЕР_1 . ІМЕІ, відповідно до виявленої в ході обшуку коробки з-під телефону, НОМЕР_2;

- блокнот формату А4, в клітинку, на 80 аркушів з рукописними записами;

- грошові кошти, а саме:

- 15 (п`ятнадцять) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США, на загальну суму 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, серії та номери яких наступні: PE51634214E; LB12259622M; PF23777799H; MF52117878F; PK90786235H; PG22342703D; PB9894113B; PJ65823010B; QC23384589A; QL61985175A; MB16303264A; QL61985173A; QC61985174A; QL39356059A; QL61995254A;

- 8 (вісім) купюр номіналом по 50 (п`ятдесят) Євро, на загальну суму 400 (чотириста) Євро, серії та номери яких наступні: MD; SC; MD; VC; PB; VC; EC; RA;

- 7 (сім) купюр номіналом по 100 (сто) Євро, на загальну суму 700 (сімсот) Євро, серії та номери яких наступні: WA; WA; WA; WA; WA; WA; WA;

- документи ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме поіменні списки військовозобов`язаних, які призначені ІНФОРМАЦІЯ_1 і відправлені у складі команди від 24.09.2024 № 1/5471 загалом на 8 (восьми) аркушах.

19.03.2025 постановою слідчого вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, так як вони можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2025 року з метою збереження речових доказів у кримінальному провадження накладено арешт на вказане тимчасово вилучене майно, з обмеженням його власника права розпоряджатися і користуватися вказаним майном.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

У той же час, оцінюючи наведені заявником доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не доводять наявність підстав для скасування рішення слідчого судді про накладення арешту.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2025 року задовольняючи клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що арешт необхідний з метою збереження речових доказів, а також підпадає під конфіскацію майна як вид покарання та спеціальної конфіскації.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.08.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

Так, виходячи із тих питань, які відносяться до компетенції слідчого судді, при дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту майна слідчим суддею встановлено, що доказів в його обґрунтування не надано, оскільки сторона заявника при зверненні до суду не довела обставин, на які заявник посилається у своєму клопотанні, адже долучені документи, які в своїй сукупності не доводять обґрунтованості заявлених вимог про скасування арешту та не спростовують мети його застосування.

За вказаних обставин слідчий суддя приходить до висновку, що встановлені слідчим суддею при накладенні арешту обставини, представником власника майна спростовано не було, а відтак слідчий суддя враховує не доведеність того, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна заявника втратив свою актуальність та підстави, які діяли на момент його застосування відпали.

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини того, що досудове розслідування триває, потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не відпала, а заявником не доведено, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисниці ОСОБА_6 про скасування арешту майна - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1