ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/19/25
Номер провадження: 11-сс/819/26/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі:

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000008 за апеляційною скаргою начальника Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліщинка Кагарлицького району Київської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну свого місця служби та номеру мобільного телефону.

Визначено строк дії ухвали до 20 березня 2024 року.

Вимоги та узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі начальник Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_9 (далі прокурор) просить ухвалу слідчого судді, якою застосовано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що слідчим суддею при прийнятті рішення не взято до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_7 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду. Даний ризик обумовлений тим, що наявні достатні докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, зa яке санкцією статті, передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тому підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, керувавши автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10

- може незаконно впливати на свідка, потерпілого, у цьому кримінальному провадженні з метою змінити їх покази. Вказаний ризик обумовлений тим, що підозрюваний проходить службу в одному підрозділі разом зі свідком ОСОБА_11 , з яким знайомі між собою, у зв`язку з цим, підозрюваний може незаконно впливати на свідка ОСОБА_11 , який був безпосереднім очевидцем даної дорожньо-транспортної пригоди, перебуваючи в салоні автомобіля. Також підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_12 з метою змінити її покази.

- може вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик обумовлений тим, що підозрюваний вже притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, після чого знову, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не впоравшись з керуванням допустив з`їзд з проїзної частини, внаслідок чого загинула людина. Тому не виключено, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, може вчинити нове правопорушення.

За таких обставин, вважає обґрунтованим обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а застосування більш м`якого запобіжного заходу нe зможе запобігти вищезазначеним ризикам тa забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Зазначає про те, що оцінюючи обставини , передбачені ст. 178 КПК України сторона обвинувачення дійшла висновку, що:

- наявні докази вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення є вагомими та допустимими;

- у разі визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення останньому загрожує покарання у виді безальтернативного позбавлення волі на строк від 5 до 10 років;

- вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказує, що оцінюючи особу підозрюваного та вчинене ним кримінальне правопорушення, враховуючи те, що у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину ОСОБА_7 загрожує покарання у виді безальтернативного позбавлення волі строком від 5 до 10 років, наявність обставин, які не перешкоджають йому покинути місце свого проживання (реєстрації) та переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також в подальшому продовжити порушувати правила дорожнього руху України досудове слідство приходить до переконання в наявності передбачених ст. 177 КПК підстав для застосування запобіжного заходу з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, передбачених, п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Стверджує, що інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного . Заставу не можна застосувати , оскільки на адресу слідчого , прокурора не надходили письмові заяви або клопотання від підозрюваного, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів у виді застави. Домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підлягає постійному візуальному контролю. Особиста порука не може бути застосована оскільки на адресу правоохоронних органів не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_7 , не є можливим обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання у зв`язку з тим, що даний запобіжний захід вимагає наявності особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків.

Також зазначає, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ право людини на свободу є основоположним, але не є абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_6 зазначив про те, що наразі досудове розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_13 закінчене , обвинувальний акт спрямовано до суду , тому розгляд апеляційної скарги не є актуальним. Послався на лист заступника керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_14 , в якому він просить залишити апеляційну скаргу процесуального керівника - начальника Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_9 без задоволення та повідомив, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 спрямовано до суду та зазначив, що вказаний лист є підставою , щоб не розглядати апеляційну скаргу.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційних вимог прокурора, посилаючись на їх необґрунтованість.

Адвокат ОСОБА_15 направив письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить відмовити в її задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Положеннями ч. 4 ст. 36 КПК України встановлено, що Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники мають право доповнити, змінити або відмовитися від апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, внесених ними, керівниками, першими заступниками чи заступниками керівників або прокурорами прокуратур нижчого рівня.

Системне тлумачення вказаних норм процесуального закону дає підстави вважати, що право на відмову від апеляційної скарги має лише прокурор, яким було подано апеляційну скаргу, а також прокурори вищого рівня.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись з ухвалою слідчого судді від 24.01.2025 року прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу .

Заява про відмову від апеляційної скарги від прокурора ОСОБА_9 до апеляційного суду не надходила.

У листі заступника керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_14 від 05.03.2025 року міститься прохання залишити апеляційну скаргу начальника Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_9 без задоволення. Заяви про відмову від апеляційної скарги у порядку ст. 403 КПК України зазначений лист не містить.

Отже , за таких обставин колегія суддів не має визначених ст. 403 КПК України підстав для закриття апеляційного провадження, а тому апеляційний розгляд за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 підлягає продовженню . Така позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у справі № 592/ 11577/18 у постанові від 22.10.2020 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, висловлену в судовому засіданні позицію прокурора , вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

З матеріалів провадження вбачається, що 02.01.2025 року до ЄРДР за №0000008 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

20.01.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Із матеріалів провадження, повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, майстром 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», 01.01.2025 близько 14 год., 00 хв., (більш точніший час досудовим розслідуванням не встановлено), керуючи технічно справним автомобілем Mitsubishi Colt з номерним знаком НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснюючи рух у світлий час доби, по ділянці дороги спуском крутизною, по сухому, забрудненому асфальтобетонному покритті зі швидкістю не менше, ніж 100 км/год., поза межами населеного пункту, з боку селища Білозерки, в напрямку села Надеждівка, поблизу села Черешеньки Херсонського району, Херсонської області, порушуючи вимоги п. п. 2.3 «б», 2.9 «а», 12.1, 12.6 «ґ», 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, діючи із необережністю, а саме кримінально-протиправною самовпевненістю, маючи об`єктивну можливість в умовах необмеженої видимості спостерігати за дорожньою обстановкою, а також своєчасно реагувати на її зміни, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, не розцінив дорожню обстановку як небезпечну для руху, не обрав безпечну швидкість для руху свого транспортного засобу (безпечному руху автомобіля нічого не заважало, контактів з іншими транспортними засобами не було), щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним не виконав вимоги зазначених пунктів Правил дорожнього руху України, в результаті чого, не впорався з керуванням та допустив з`їзд в кювет. Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля Mitsubishi Colt з номерним знаком НОМЕР_2 ОСОБА_16 , отримав тілесні ушкодження у виді численних переломів кісток скелету, тупа поєднана травма тіла, від яких потерпілий помер. Допущенні солдатом ОСОБА_7 порушення вимог п. п. 2.3 «б», 2.9 «а», 12.1, 12.6 «ґ», 12.9 «б», Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди, у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування без визначення застави, мотивуючи його тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, і що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою слідчий просив зобов`язати його:

- прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, слідчого та покласти на нього обов`язки, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту його місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- за наявності здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон;

- прибувати до слідчого СВ відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_17 або до іншого слідчого, включеного до складу слідчої групи в даному кримінальному провадженні, із періодичністю раз на тиждень щочетверга у період часу з 10 по 18 години, прибуття підтверджувати особистим підписом.

За результатами розгляду клопотання слідчий суддя не погодився з доводами клопотання про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

При цьому, слідчий суддя дійшов висновку, що ризик переховування від слідства та суду відсутній , ризики незаконного впливу підозрюваного на потерпілого чи свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення прокурор не обґрунтував.

Слідчий суддя зазначив, що прокурор не навів жодної конкретної обставини із життя підозрюваного , які б підтверджували реальне існування ризиків.

На мотивування такого висновку слідчий суддя послався на те, що підозрюваний перебуває на службі в лавах ЗСУ в зоні активних бойових дій, якими офіційно визначене місто Херсон та правобережна частина Херсонської області. Підозрюваний має дуже міцні соціальні зв`язки. В матеріалах клопотання міститься заява командира взводу, де проходить службу підозрюваний, в якій командир просить передати ОСОБА_7 йому на поруки . Наведене спростовує твердження слідчого про те, що підозрюваний не може мати довіри , яке не базується на жодному конкретному факті.

Наявність обставин чи фактів, які б свідчили про дії підозрюваного, пов`язані із його ухиленням від слідства чи суду, прокурором у судовому засіданні не зазначено.

Прокурор не обґрунтував і не довів в який спосіб підозрюваний може чинити тиск на свідків та потерпілу.

Згідно наданих до клопотання матеріалів, зокрема протоколів допиту, потерпіла та свідки у кримінальному провадженні вже допитані, підозрюваний не заперечує своєї провини у вчиненому правопорушенні, активно співпрацює зі слідством.

Ризик вчинення іншого правопорушення не обґрунтований, оскільки підозрюваний раніше не судимий, і поведінка підозрюваного протягом тривалого періоду життя, а також і в судовому засіданні, не вказує на його схильність до вчинення злочинів.

Слідчий суддя зауважив, що прокурором не наведено належних і допустимих доказів того, що підозрюваного неможливо застосувати більш м`які запобіжні заходи та дійшов висновку , що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків , передбачених ст. 194 КПК України.

Проте у повній мірі з таким висновком слідчого судді погодитися не можна.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 176 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Тобто запобіжний захід застосовується для запобігання існуючим ризикам за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1,2,3, 4 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання перевірив достатність доказів, що свідчить про вірогідність причетності підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

На даній стадії кримінального провадження лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу.

Разом із тим, як видно із оскаржуваної ухвали слідчий суддя дійшов висновку, що існування жодного із зазначених у клопотанні слідчого ризиків прокурором не доведеним і при цьому застосував до підозрюваного запобіжний захід, тим самим не дотримався вимог ч.1-4 ст. 194 КПК.

Доводи апеляційної скарги прокурора про помилковість висновків слідчого судді про недоведеність існування ризиків частково заслуговують на увагу.

На обґрунтування клопотання, слідчий посилався на встановлення існування ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду слідчий обґрунтовував тяжкістю інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, інших доводів на обґрунтування існування цього ризику слідчий не наводив. Разом із тим лише тяжкість покарання, що загрожує особі не є достатньою підставою на доведення існування цього ризику. Натомість вбачається, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, проходить військову службу в лавах ЗСУ, де характеризується позитивно, має постійне місце проживання. Слідчий суддя вірно зазначив , що прокурором не наведено переконливих доводів про існування зазначеного ризику. Апеляційна скарга прокурора дублює фактично ті самі доводи, що і клопотання слідчого.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий у клопотанні та прокурор в апеляційній скарзі обґрунтовують тим, що ОСОБА_13 вже притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння. Разом із тим, матеріали провадження не містять доказів на підтвердження такого доводу. Відповідного рішення суду матеріали клопотання не містять. Наявна у матеріалах постанова суду від 30.01.2019 року, яка роздрукована з ЄДРСР без ідентифікації особи, щодо якою прийняте це судове рішення не дає можливості ідентифікувати її як постанову про притягнення до адміністративної відповідальності саме ОСОБА_13 . Інших доводів на обґрунтування цього ризику ні слідчий ні прокурор в апеляційній скарзі не наводить. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не є обґрунтованими.

Разом із тим, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про недоведеність існування ризику впливу на свідка та потерпілого, зважаючи на те, що підозрюваний проходить службу в одному підрозділі разом зі свідком ОСОБА_11 , з яким вони знайомі між собою, у зв`язку з цим, підозрюваний може незаконно впливати на свідка ОСОБА_11 , який був безпосереднім очевидцем даної дорожньо-транспортної пригоди, перебуваючи в салоні автомобіля.

При цьому ризик впливу на свідків продовжує існувати на стадії досудового розслідування та судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Такий ризик існує не вибірково щодо певних свідків, а щодо всіх осіб, які підлягають допиту в суді як свідки.

Доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є прийнятними.

Разом із тим, прокурор, порушуючи питання про застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в апеляційній скарзі не навів переконливих доводів про існування обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановленим ризикам, зокрема запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, застосованого слідчим суддею в оскаржувані ухвалі.

Один лише факт наявності обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину та доведеність існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК не може виправдати застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки необхідно встановлювати законність, виправданість та співмірність запобіжного заходу, запропонованого органом досудового розслідування, із характером протиправних дій, зокрема інкримінованих підозрюваному у кримінальному провадженні, особою підозрюваного, наявністю у нього родини та утриманців, можливими ризиками вчинення підозрюваним протиправної поведінки, що може зашкодити меті досудового розслідування.

Обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При перевірці доводів апеляційної скарги прокурора щодо обрання до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів проаналізувавши обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_7 проходить військову службу в лавах ЗСУ, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, за відсутності відомостей про те, що після повідомлення про підозру ОСОБА_7 порушував покладені на нього обов`язки, або ж іншим чином намагався перешкодити кримінальному провадженню вважає, що прокурором не доведена виправданість та співмірність запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного на даній стадії кримінального провадження.

Апеляційний суд також враховує, що на час апеляційного розгляду досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчене, обвинувальний акт спрямований до суду. При цьому у клопотанні слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.

Враховуючи , що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу частково, в частині доведеності існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України , а приписами ч.3 ст. 407 КПК України не передбачено процесуальної можливості апеляційного суду ухвалювати рішення про зміну ухвали слідчого судді , то колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді від 25.01.2025 року з підстав передбачених п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого і застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України , в тому числі і обов`язку утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим за виключенням участі у слідчих діях у цьому кримінальному провадженні.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що строк дії оскаржуваної ухвали слідчим суддею визначений до 20.03.2024 року, що є очевидною помилкою.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що закінчення у цьому провадженні досудового розслідування не впливає на підстави для скасування ухвали слідчого судді та постановлення апеляційним судом нової ухвали , оскільки перевірка законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді здійснюється апеляційним судом на час її постановлення з урахуванням обставин, з`ясованих в ході апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 20 березня 2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 строком до 20 березня 2025 року включно обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну місця проходження військової служби, місця проживання;

- не відлучатися із населеного пункту його місця проживання, місця проходження військової служби без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим за виключенням участі у слідчих діях у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , а якщо справа перебуває у провадженні суду - на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4