Справа № 489/304/25
Кримінальне провадження № 1-кп/489/614/25
У Х В А Л А

про застосування

заходів виховного характеру

23 січня 2025 м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого ОСОБА_1

із секретарем судових

засідань ОСОБА_2

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

соціального педагога ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

неповнолітнього ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001286 від 06.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, відносно:

неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, учня 8-го класу гімназії № 45, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив.

ОСОБА_8 в невстановленому в ході досудового розслідування дату та час незаконно придбав у невстановленої особи кастет, який в подальшому, в порушення вимог Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, носив при собі без передбаченого законом дозволу. 05.10.2024 о 17:25 год. ОСОБА_8 знаходячись за адресою: м. Миколаїв, вул. 12 Лінія, 75, добровільно видав працівникам поліції холодну зброю ударно-дробильної дії - кастет, який він носив без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_8 підпадають під ознаки суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України - тобто носіння холодної зброї - кастету, без передбаченого законом дозволу.

Прокурор Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_9 звернулась до суду з клопотанням про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_8 свою вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння за цим клопотанням визнав, щиро покаявся. Від надання пояснень відмовився.

Захисник, соціальний педагог та законний представник неповнолітнього не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Також у судовому засіданні були досліджені наступні письмові докази:

-протокол огляду місця події від 05.10.2024 з ілюстративною таблицею, відповідно до якого, об`єктом огляду є приймальня громадян у будівлі ВП № 2 ГУНП в Миколаївській області в Миколаївській області, де ОСОБА_8 добровільно дістав з правої кишені штанів предмет зовні схожий на кастет золотистого кольору;

-висновок експерта № СЕ-19/115-25/138-ХЗ від 07.01.2025, відповідно до якого предмет, наданий на експертизу, є холодною зброєю ударно-дробильної дії - кастетом, виготовленим за типом кастетів фірми «Сент-Єтьенн» (Франція). Кастет виготовлений саморобним способом з використанням промислового обладнання;

-постанова про визнання речовим доказом та долучення речового доказу до кримінального провадження від 10.01.2025, згідно з яким речовий доказ - кастет, який поміщено до сейф пакету № WAR1120116.

Перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п. 2 ч. 2ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог поведінки неповнолітнього.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п.2 ч.2 ст.105 КК України) слід розуміти як: обмеження перебувати поза домівкою в певний період доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ними нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів) тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього. На практиці обмеження дозвілля чи інші особливі вимоги щодо поведінки неповнолітнього можуть установлюватися на декілька місяців, що пов`язано, наприклад, із необхідністю пройти курс лікування від алкоголізму, наркоманії, токсикоманії, позбутися інших шкідливих для здоров`я звичок або закінчити навчання в школі, одержати професійні навики та працевлаштуватися (іноді - і на певний період після цього).

Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Згідно положень ч. 2 ст. 500 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_8 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК.

В діях, ОСОБА_8 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а саме носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Судом встановлено, що на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_8 , не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_8 визнав факт вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та не оспорював фактичних обставин. У вчиненому щиро розкаявся.

При розгляді клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру суд враховує ступінь тяжкості вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, яке по свій суті, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є тяжким кримінальним правопорушенням та яке вчинене ОСОБА_8 у віці 14 років. При обранні виду примусового заходу суд приймає до уваги щире каяття ОСОБА_8 , у вчиненому діянні та вчинення його у неповнолітньому віці. Те, що неповнолітній проживає з матір`ю, яка не приймає активну участь у навчанні та вихованні сина. Також суд враховує, що неповнолітній за місцем навчання характеризується посередньо (має низький та середній рівень навчальних досягнень, навчальні заняття відвідує нерегулярно, домашні завдання виконує частково). За характером спокійний та доброзичливий.

Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд також враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Вирішуючи питання, який саме примусовий захід виховного характеру належить застосувати та з урахуванням того, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєному визнав повністю та щиро розкаявся, усвідомив протиправність своїх дій, посередньо характеризується за місцем навчання, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, тому враховуючи обставини провадження, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи виховного характеру передбаченні п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України у вигляді заборони неповнолітньому з 20:00 години до 06:00 години відвідувати заклади відпочинку, розважальні заклади, а також залишати постійне місце проживання строком на один рік. Крім того, неповнолітньому необхідно продовжити здобуття загальної середньої освіти.

Такі заходи сприятимуть виправленню неповнолітнього та будуть більш дієвим та ефективним способом впливу на останнього.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

У кримінальному провадження наявні витрати на проведення експертизи в сумі 1591,80 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 22, ст. 97, ст. 105 КК України, ст. ст. 498, 500, 501 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_9 про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, учня 8-го класу Мішково-Погорілівської гімназії, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження його дозвілля щоденно з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби строком на 1 (один) рік, а саме: відвідування закладів відпочинку, розважальних закладів, а також залишення постійного місця проживання у вказаний час доби із зобов`язанням продовжити здобуття загальної середньої освіти.

Стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 , на користь держави, процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 1591,80 грн..

Речовий доказ: кастет, який поміщено до сейф пакету № WAR1120116 - знищити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Головуючий: