Справа № 571/295/25
Провадження № 1-кс/571/53/2025
УХВАЛА

іменем України

02 лютого 2025 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного-адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000030 від 30.01.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березове Рокитнівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий слідчого відділення відділення поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_4 (далі слідчий), за погодженням із прокурором Рокитнівського відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 (далі прокурор), звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, з визначенням розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 30 січня 2025 року о 22 год. 50 хв. зі служби 102 надійшло працівника ДПС України - Ратича, тел.: НОМЕР_1 про те, що 30.01.2025 о 22 год. 50 хв. прикордонним нарядом прикордонний патруль спільно СКП відділення № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, УМП ГУНП в Рівненській області та ГВ КР УСБУ в Рівненській області, на польовій дорозі сполученням с. Купеля та с. Дубно Сарненського району Рівненської області виявлено та зупинено автомобіль марки "Форд-Транзит" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Глинне Сарненського району Рівненської області та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Глинне, які доставляли до кордону України з Республікою Білорусь громадян, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя АДРЕСА_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителя АДРЕСА_4 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України з Республікою Білорусь за сприянням невстановлених осіб за грошову винагороду.

30 січня 2025 року повідомлення по вказаному факту зареєстровано в інформаційно телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» (журналі єдиного обліку) ВП № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області під № 525.

На виконання вимог ст. 214 КПК України 30.01.2025 відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та розпочато досудове розслідування провадження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку з початком 24 лютого 2022 року військової агресії російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, Указом Президента України ОСОБА_13 № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан строком на 30 діб.

У подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та ст.ст. 2, 5, 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та станом на даний час триває.

Одночасно із введенням в Україні військового стану з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України ОСОБА_13 №69/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджено Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-ІХ, оголошено проведення загальної мобілізації на території України строком 90 діб.

У подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання боєздатності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався та тримає на даний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Частиною другою вказаної статті визначено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

У відповідності до абзацу 1 пункту 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724), перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу.

Водночас, згідно абзацу 4 пункту 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724), у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни, крім паспортних документів, повинні мати також підтверджуючі документи.

Так, 30 січня 2025 року, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, перебуваючи в селищі Рокитне Сарненського району Рівненської області, отримавши вказівки від невстановлених в ході досудового розслідування осіб, на автомобілі «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_2 , з метою надання засобів та усунення перешкод щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, прибули до виїзду з с. Рокитне Сарненського району Рівненської області в напрямку с. Залав`я Сарненського району Рівненської області, де забрали ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , які в якості оплати попередньо надали невстановленим в ході досудового розслідування особам по 5000 (п`ять тисяч) доларів США кожний, а ОСОБА_11 та ОСОБА_8 через касу на невстановлені криптогаманці оплатили 9000 (дев`ять тисяч) доларів США та 10000 (десять тисяч) доларів США, відповідно.

Після чого, під час руху на вищезазначеному автомобілі ОСОБА_11 передав ОСОБА_7 12500 доларів США. При цьому, дії ОСОБА_5 та ОСОБА_7 полягали у наданні послуг з перевезення вказаних осіб з с. Рокитне Сарненського Рівненської області до с. Дубно Сарненського Рівненської області, поблизу якого розташований державний кордон України з республікою Білорусь та усунення перешкод шляхом об`їзду контрольно-пропускних пунктів, які розташовані на напрямку руху.

У подальшому, під час руху ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на автомобілі «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_2 , які діяли за попередньою змовою групою осіб із невстановленими в ході досудового розслідування особами, з корисливих мотивів, при наданні послуг з перевезення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з метою подальшого їх незаконного переправлення через державний кордон України з республікою Білорусь, неподалік с. Дубно Сарненського району Рівненської області, були припинені працівниками правоохоронних органів.

30.01.2025 о 22 год. 50 хв. ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

31 січня 2025 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами.

Слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме:

- може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);

- може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України);

- може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України);

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Обставини, що свідчать про можливість настання ризиків слідчий вказує те, що останній після вчинення злочину до правоохоронних органів не з`явився, з метою ухилення від відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування або суду, оскільки територія ліквідованого Рокитнівського району (на даний час Сарненського району Рівненської області) є прикордонною, межує з територією республіки Білорусь, окрім того на території України запроваджено військовий стан через агресію зі сторони російської федерації та в декількох областях України відбуваються військові дії, а тому ОСОБА_5 може переховуватися на не підконтрольній частині України. Маючи можливість вільно пересуватись ОСОБА_5 , через свої знайомства і проживання в прикордонній зоні і сам матиме змогу незаконно перетнути кордон в місці, куди він повинен був транспортувати п`ятьох осіб за грошову винагороду. Враховуючи тяжкість покарання за кримінальне правопорушення (злочин), у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 , з метою уникнення відповідальності може залишити межі території України та переховуватись.

Оскільки на даний час не встановлено місце знаходження грошових коштів в сумі 12500 доларів США, які мають істотне значення, як речові докази для встановлення всіх обставин вказаного кримінального правопорушення, що дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 особисто чи його спільники, можуть їх знищити, сховати або спотворити.

Також, перебуваючи на волі, з метою ухилення від відповідальності за вчинення тяжкого злочину, ОСОБА_14 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які в подальшому можуть змінити свої показання, що є підставою шляхом умовлянь та погроз незаконно впливати на вказаних осіб з метою зміни останніми своїх показань та покращення свого становища. Крім того, з метою уникнення кримінальної відповідальності може домовитись з особами, з якими вчинив зазначене кримінальне правопорушення, серед яких підозрюваний ОСОБА_7 .. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин пов`язаний із незаконним переправленням осіб через Державний кордон України, маючи при цьому відповідні знайомства та злочинні зв`язки, й надалі може незаконно переправляти осіб до республіки Білорусі, а отже перебуваючи на волі останній може продовжувати вчиняти аналогічні правопорушення.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та зазначили, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні указаного злочину, а інші менш суворі запобіжні заходи не забезпечать можливості уникнення ризиків, наведених у клопотанні. Просили клопотання задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, відповідно до ст.183 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 повідомив суду, що знайомий ОСОБА_15 попросив забрати в Рокитному п`ятьох осіб та завезти в с.Дубно, на що він погодився. За це йому мали заплатити тисячу доларів. Однак, по дорозі їх затримали. Не думав, що такі дії вважаються злочином. Просив застосувати щодо нього домашній арешт.

Захисник підозрюваного-адвокат ОСОБА_6 вказав, що підозрюваний ОСОБА_5 дав послідовні показання про обставини події та вказав на особу, яка просила його завезти осіб до с.Дубно ОСОБА_16 . Однак, ОСОБА_15 в рамках кримінального правопорушення не допитувався, жодного статусу не має. При застосуванні запобіжного заходу просив врахувати те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні. Разом з тим, наведені у клопотанні ризики носять формальний характер, ґрунтується на припущеннях. Підозрюваний ОСОБА_5 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, перебуває на обліку призовників у РТЦК та СП, проживає з батьками, батько під час несення служби в ЗСУ отримав інвалідність, двоє братів є військовослужбовцями ЗСУ, що свідчить про його місці соціальні зв`язку. Вважає, що більш м`який запобіжний захід повністю забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , тому просить відмовити у задоволенні клопотання та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що у провадженні слідчого відділення відділення поліції №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000030 від 30.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

30 січня 2025 року о 22 год. 50 хв. ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

31 січня 2025 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За приписами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

При вирішенні клопотання суд приймає до уваги, що підозрюваний проживає у районі, який межує з республікою Білорусь, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним переправленням осіб за кордон, що кримінальне правопорушення вчинено групою осіб, а також те, що підозрюваний може вільно перетинати державний кордон України.

Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України»).

Разом з тим, сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини. Оцінка ризику переховування від органів досудового розслідування та суду має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику, або вказати, що втеча маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).

Також, на думку суду, є передчасний висновок про наявність ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки слідчим у клопотанні не наведено достатніх та обґрунтованих доказів про необхідність ОСОБА_5 чинити на них будь-який вплив чи схиляти до дачі неправдивих показань.

Поряд з цим, в матеріалах клопотання відсутні докази у підтвердження того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вказані ризики ґрунтуються на припущеннях.

Під час розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, проживає з батьками та братами, за місцем проживання характеризується позитивно, відповідно до вимоги про судимість раніше не притягався до кримінальної відповідальності.

Стороною обвинувачення не наведено переконливих доказів у підтвердження того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

За таких обставин суд вважає, що процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_5 може бути дотримана із застосуванням до нього менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Відповідно ст.181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає, що забезпечити належну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а в разі недотримання ним умов такого запобіжного заходу, орган досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обгрунтування клопотання.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтовану підозру вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, даних про особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявності постійного місця проживання, обставин досудового розслідування, та беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням декількох обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178,181,184,194,196,309 КПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Сарненського районного відділення поліції головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці, тобто до 30 березня 2025 року, з покладенням на підозрюваного обов`язків:

-цілодобово не відлучатися з місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого , прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну;

-заборонити спілкуватись із свідками: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_7 ;

-носити електронний засіб контролю.

Ухвала діє до 30 березня 2025 року включно.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворіший запобіжний захід.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покладається на слідчого слідчого відділення відділенню поліції №2 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, у провадженні якого перебуває дане кримінальне правадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1