Справа № 646/2381/25
№ провадження 1-кп/646/993/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові кримінальне провадження № 0003367 від 10.03.2025 з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості від 12.03.2025 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаного, який проходить військову службу за мобілізацією, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 95 від 23.04.2022 солдата , обвинуваченого по справі ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 НГ України.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №94 від 01.05.2024 обвинуваченого призначено на посаду стрільця 2 відділення 1 стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об`єкту №234) 4 стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкту № НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 НГ України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжено.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України Про Національну гвардію України, обвинувачений під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, з прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, І з своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал- полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних 2лл України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Однак, обвинувачений під час проходження військової служби у складі і бригади оперативного призначення військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України - 15.09.2024 вирішив стати на злочинний шлях та, діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 181 від 31.07.2024 обвинуваченого відряджено у службове відрядження до 1 бригади оперативного призначення військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України, з подальшим вибуттям для виконання бойових завдань в ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Так, 15.09.2024 приблизно о 18 год. 40 хв. у АДРЕСА_2 першим заступником командира 3 батальйону оперативного призначення 1 бригади оперативного призначення військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України майором ОСОБА_6 , стрільцю 2 відділення 1 стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об`єкту №234) 4 стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкту №234) 2 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 НГ України обвинуваченому було доведено бойове розпорядження № 174 від 15.09.2024, що полягало у необхідності, у термін до 06:00 16.09.2024 року провести заміну особового складу, що знаходиться на позиціях «АЛЬФА-2» з метою недопущення просування противника в бойові порядки батальйону, нанесення йому максимального вогневого ураження на підступах до позицій.

Однак, обвинувачений, будучи невдоволеним цим наказом щодо заміни особового складу, що знаходиться на позиціях «АЛЬФА-2» в район н. п. Піщане Куп`янського району Харківської області, перебуваючи у місці доведення бойового розпорядження в н. п. Ківшарівка Куп`янського району Харківської області, орієнтовно о 18 год. 40 хв., діючи з прямим умислом, а саме - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконувати вказане бойове розпорядження.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.402 КК України, непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

12.03.2025 між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою обвинувачений в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.402 ч.4 КК України, визнав себе винним повністю, щиро покаявся та сприяв під час досудового розслідування розкриттю кримінального правопорушення. Також зобов`язувався беззастережно визнати обвинувачення у кримінальному провадженні.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 402 КК України, та покарання, яке повинен понести обвинувачений, з застосуванням ст.69,58 КК України, у виді службового обмеження строком на 2 роки, з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 в дохід держави двадцяти відсотків (20%).

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Частина 1 ст.474 КПК України регламентує, що якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів чи тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Таким чином кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений визнає себе винуватим є тяжким злочином, а отже угода відповідає вимогам закону.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПУ та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому з межах даного кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 314-315, 471, 473-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12.03.2025 між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 Кримінального кодексу України, призначивши йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст.58 КК України, замінити ОСОБА_3 узгоджене покарання з позбавлення волі на покарання у виді службового обмеження строком на 2 роки, з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 в дохід держави двадцяти відсотків (20%).

Роз`яснити ОСОБА_3 , що під час відбування покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1