Провадження № 1-кп/185/95/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у період воєнного стану в залі в м.Павлограді Дніпропетровської області кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0001145 від 02 серпня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Вежайка Усть-Вимський району Республіки Комі РФ, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, раніше судимої: 04.08.2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетрвоської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнилась 25.01.2018 року за відбуттям строку покарання; 27.01.2020 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнена від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз: 20.01.2014 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115, ст.71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, 10.11.2020 року звільнений по відбуттю строку покарання, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена ОСОБА_8 за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_4 , маючи єдиний спільний злочинний умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів з метою збуту, та їх подальший незаконний збут мешканцям м.Павлограда Дніпропетровської області, з метою отримання прибутку, у невстановлений час, при невстановлених слідством обставинах, домовились між собою про спільну діяльність, пов`язану з незаконним обігом наркотичних засобів, та розподілили між собою ролі, які вважали за необхідне, для доведення свого злочинного умислу до кінця. Відповідно до розподілених ролей обвинувачений ОСОБА_4 повинен був здобувати лікарські препарати, що містять у своєму складі наркотичний засіб метадон, шляхом його незаконного придбання у невстановлених слідством осіб, зберігати його при собі в особистих речах з метою подальшого збуту, та передавати обвинуваченій ОСОБА_3 , а остання в свою чергу, повинна була підшукувати покупців серед кола наркозалежних осіб для збуту наркотичних засобів, домовлятися про зустріч, ціну та кількість наркотичного засобу, після чого збувати-продавати їм наркотичний засіб, а саме пігулки під назвою «Метафін ІС», що містять у своєму складі наркотичний засіб обіг якого обмежено метадон.

Так, 19.09.2024 року близько 13.47 год. обвинувачена ОСОБА_3 в телефонному режимі домовилася зі свідком ОСОБА_9 про незаконний збут за місцем свого мешкання останньому пігулок під назвою «Метафін ІС», що містять у своєму складі наркотичний засіб обіг якого обмежено метадон. В свою чергу обвинувачений ОСОБА_4 , діючи згідно завідомо розподілених ролей з обвинуваченою ОСОБА_3 , у невстановленому слідством місці та час, незаконно придбав 5 пігулок під назвою «Метафін ІС», які знаходились в одній конвалюті та усвідомлюючи, що дані пігулки у своєму складі містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), що відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року (із змінами та доповненнями), є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, почав зберігати їх при собі в особистих речах, з метою подальшого незаконного збуту мешканцям м. Павлограда Дніпропетровської області, всупереч Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» і Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», з внесеними до них змінами. Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 прийшов за місцем мешкання обвинуваченої ОСОБА_3 та приніс вищевказані пігулки під назвою «Метафін ІС». Реалізуючи єдиний спільний злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичних засобів, з корисливої зацікавленості, з метою отримання прибутку, знаходячись за місцем мешкання обвинуваченої ОСОБА_3 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно збули продали свідку ОСОБА_9 за грошові кошти в сумі 600 гривень п`ять пігулок в конвалюті під назвою «Метафін ІС», що містять у своєму складі наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон, загальною масою 0,1141 г, отримавши за його продаж прибуток, тим самим порушили вимоги Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» і Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», з внесеними до них змінами.

Дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів для особистого вживання, без мети збуту, у невстановлений час, при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбала подрібнену речовину рослинного походження, зелено-коричневого кольору, масою 102,643 г та усвідомлюючи, що вказана речовина є канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 89,149 г, та який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року (із змінами та доповненнями), обмежено, обвинувачена ОСОБА_3 в порушення визначеної в ч.2 ст.25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 року заборони на зберігання наркотичних засобів, почала незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , - вищевказаний наркотичний засіб для власного вживання, без мети збуту. Надалі, 25.10.2024 в період часу з 07.30 год. по 07.54 год. в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою мешкання обвинуваченої ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_1 , працівниками поліції було виявлено та вилучено подрібнену речовину рослинного походження зелено-коричневого кольору загальною масою 102,643 г, що становить 89,149 г в перерахунку на висушену речовину, яка є канабісом та відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Крім того встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 25.10.2024 року, перебуваючи на території колишньої військової частини, яка розташована по АДРЕСА_4 виявив ростучу рослину роду коноплі, яка виросла самовільно. В цей час, у останнього виник злочинний умисел спрямований на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу «канабіс» без мети збуту, для особистого вживання шляхом паління. В цей же час, перебуваючи на території колишньої військової частини по АДРЕСА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, всупереч ЗУ «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року, обвинувачений ОСОБА_4 незаконно придбав - зірвав верхівкові частини з вищевказаної рослини коноплі, та усвідомлюючи, що вказані фрагменти рослини містять у своєму складі наркотичні засоби, переніс їх до приміщення квартири, в якій проживав за адресою: АДРЕСА_3 , - де на протязі декількох днів висушив їх та частину зірваних верхівок шляхом механічного подрібнення за допомогою сили рук перетер, тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, загальною масою 24,7980 г, що в перерахунку на висушену речовину становить 22,2140 г. Після чого, вищевказаний наркотичний засіб в подрібненому стані обвинувачений ОСОБА_4 незаконно зберігав в поліетиленовому пакеті в приміщенні кухонної кімнати квартири за вищевказаною адресою. В подальшому, 25.10.2024 у період часу з 07.37 год. до 08.16 год. співробітниками поліції, в ході проведення санкціонованого обшуку квартири АДРЕСА_5 , в якій проживає обвинувачений ОСОБА_4 , в присутності понятих, на кухонній шафі було виявлено у поліетиленовому пакеті подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року обмежено канабіс, загальною масою 24,7980 г, що в перерахунку на висушену речовину становить 22,2140 г.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

28.02.2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_7 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в судовому засіданні.

Згідно даної угоди обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою винуватість в повному обсязі у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з конфіскацією майна, за ч.1 ст.309 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.

Крім того, 28.02.2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в судовому засіданні.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість в повному обсязі у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст.307 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією майна, за ч.1 ст.309 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією майна.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю визнали свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, що їм інкриміновані, у вчиненому щиро розкаялись. Їм цілком зрозумілі їх права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості вони будуть обмежені в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Вони повністю розуміють характер обвинувачення, щодо якого визнають себе винними, а також вид покарання, яке буде застосовано до них в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором вони уклали добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просили суд затвердити укладену між ними та прокурором угоди про визнання винуватості.

Прокурор просив затвердити укладені з обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожним окремо, угоди про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з призначенням їм покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисники, кожен окремо, також наполягали на затвердженні укладених між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких, передбачене ч.1 ст.309 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, інший за ч.2 ст.307 КК України - до категорії тяжких злочинів, потерпілі в проваджені відсутні.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинувачені є обмеженими права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинувачених - також їх відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розуміють, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення їх до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даних угод відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обставинами, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, позбавлення наркотичної залежності, тяжкі хронічні захворювання та потреба в систематичному лікуванні.

Обставиною, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.

Що стосується особи обвинуваченої ОСОБА_3 , суд враховує, що остання повністю визнала свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, щиро розкаялась у вчиненому, на теперішній час позбулась наркотичної залежності, є сиротою, має ряд тяжких хронічних захворювань та потребує систематичного лікування, що є пом`якшуючими обставинами при призначення покарання.

Згідно статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Положеннями ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи кілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України, що запропоновано сторонами угоди.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 28.02.2025 року, яка укладена між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_7 , і призначення обвинуваченій ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з конфіскацією майна, за ч.1 ст.309 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_10 у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.

Обставинами, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, позбавлення наркотичної залежності.

Обставиною, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 28.02.2025 року, яка укладена між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання за ч.2 ст.307 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією майна, за ч.1 ст.309 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією майна.

Запобіжний захід стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити кожному окремо без змін.

Під час проведення досудового розслідування проводилися судові експертизи, на проведення яких згідно довідок було витрачено загалом 13928.25 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винуваті у вчиненні інкримінованих злочинів за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 6964,13 гривень з кожного на користь держави вартість проведених експертиз.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

У відповідності вимог ст.174 КПК України підлягає скасуванню арешт накладений в даному провадженні після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 лютого 2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , та обвинуваченою у цьому провадженні, ОСОБА_11 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0001145 від 02 серпня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

Визнати ОСОБА_12 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з конфіскацією майна;

- за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_13 узгоджене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили залишити обраний тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_13 строк її попереднього ув`язнення з 31.10.2024 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 лютого 2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_4 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , в кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0001145 від 02 серпня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна;

- за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 узгоджене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити обраний тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 30.10.2024 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави вартість проведених експертиз по 6964,13 гривень з кожного.

Речові докази:

- наркотичний засіб: канабіс, масою 22.2140 г, який переданий до камери схову Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровської області, - після набрання вироком законної сили знищити;

- наркотичний засіб: канабіс, масою 89.149 г, який переданий до камери схову Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровської області, - після набрання вироком законної сили знищити;

- наркотичний засіб: метадон (фенадон), загальною масою 0.1141 г, який переданий до камери схову Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровської області, - після набрання вироком законної сили знищити;

- змив на марлевому тампоні з конфалюти з надписом «Метафін ІС», який переданий до камери схову Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровської області, - після набрання вироком законної сили знищити;

- мобільний телефон марки Redmi, іmei 1 НОМЕР_1 , іmei 2- НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , який переданий до камери схову Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровської області, - після набрання вироком законної сили конфіскувати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.10.2024 року на мобільний телефон марки Redmi, іmei 1 НОМЕР_1 , іmei 2- НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , після набрання вироком законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченими, їх захисниками, законними представниками - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення їм наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1