Справа № 308/3777/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.08.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження № 11-кп/4806/402/24 за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_5 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2024 року у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 15.01.2024 на автомобіль марки "SEAT" моделі "IBIZA", д.н.з. НОМЕР_1 , - відмовлено.

В ухвалі суду вказується на те, що від гр. ОСОБА_5 надійшло клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 15.01.2024 на автомобіль марки "SEAT" моделі "IBIZA", державний номерний знак НОМЕР_1 , яке мотивоване тим, що з даним автомобілем проведені всі експертизи, а власник майна вже тривалий час не може користуватися належним йому майном. Потреба в арешті даного майна відпала.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції вказав на те, що з ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.01.2024 у справі № 308/878/24 вбачається, що арешт на автомобіль накладений з метою збереження речового доказу, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Підстав вважати, що ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного автомобіля перестали існувати, судом не встановлено.

Окрім цього, суд вважав доречними доводи прокурора, що на даному етапі судового провадження, скасування арешту є передчасним, оскільки не виключено, що у ході кримінального провадження може виникнути необхідність у проведенні додаткових експертиз з даним автомобілем.

Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту автомобіля.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує на те, що він є власником автомобіля марки "SEAT" моделі "IBIZA", д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Зазначає, що у зв`язку з його виїздом на тривалий час до Республіки Чехії, ним було передано вказаний транспортний засіб у користування громадянці ОСОБА_6 . Зазначає, що у зв`язку з ДТП, СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області зареєстровано кримінальне провадження № 0000875 від 03.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1КК України. 15.01.2024 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду було задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на транспортний засіб марки "SEAT" моделі "IBIZA", д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , що були вилучені 03.12.2023 в ході огляду місця події по автомобільній дорозі М-08, 186 кілометр та поміщені на спеціальний майданчик ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області. Вказує, що 13.03.2024 він звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із клопотанням про скасування арешту майна, що належить йому на праві власності, однак суд йому відмовив. Вважає дану ухвалу суду такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Зазначає, що під час досудового розслідування вже проведено всі необхідні експертизи. Разом з тим зазначає, що суд не вказав, у який спосіб необхідно і надалі обмежувати право власності третьої особи, яка не є стороною кримінального провадження. Просить суд, звернути увагу на те, що ОСОБА_5 є пенсіонером та інвалідом третьої групи і що вказаний автомобіль є необхідний засіб для полегшення його пересування за власними потребами, та оскаржувану ухвалу суду в частині відмови у задоволенні клопотання про скасування арешту майна скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_5 задовольнити та скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 15.01.2024 на майно, а саме: автомобіль марки "SEAT" моделі "IBIZA", д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та передати його законному власнику ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_5 просить поновити строк на оскарження ухвали суду від 29.04.2024, так як розгляд його клопотання відбувся без його участі, жодних викликів до суду він не отримував, а також з огляду на юридичну необізнаність, та відсутність коштів на оплату послуг адвоката, він потребував часу для самостійного підготування апеляційної скарги.

Учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, клопотань чи заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції може бути забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Передбачене положеннями КПК право на оскарження судових рішень є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження і процесуальним інструментом виправлення судової помилки.

Водночас, як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18). У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження)».

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до положень ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно ж до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених КПК України. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

З огляду на те, що власник майна ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду про відмову в скасуванні арешту на майно, яка постановлена у відкритому судовому засіданні та до ухвалення судового рішення, яке вирішує кримінальне провадження по суті, таке рішення не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 24 жовтня 2022 року (справа № 456/3303/21) зазначає, що в силу ч. 2 ст. 392 КПК України ухвала судді (суду) про арешт майна може бути переглянута під час апеляційного оскарження вироку по відповідному кримінальному провадженню, а також скасовано в порядку статті 174 КПК України. Це свідчить про те, що чинне законодавство в принципі не виключає можливість перегляду відповідної ухвали судді (суду), але визначає певні межі для його реалізації.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Верховний Суд дійшов правових висновків про право на апеляційний перегляд справи, тобто, рішення суду за результатами судового розгляду кримінального провадження, а не про можливість апеляційного перегляду всіх, без винятку ухвал, постановлених судом у кримінальному провадженні на стадії судового розгляду.

Крім того, враховуючи, що законодавцем в чинному кримінальному процесуальному законодавстві прямо не передбачена можливість окремого оскарження ухвал, постановлених слідчим суддею/судом в порядку ст. 174 КПК, слід також враховувати наступне.

Згідно зі ст. 6 Конституції України державна влада в Україні поділяється на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Виключними повноваженнями на прийняття законів в Україні наділена тільки Верховна Рада України, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 85 Конституції України. Натомість відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» завданням суду є здійснення правосуддя.

Таким чином, суд шляхом здійснення правосуддя лише застосовує норми закону, однак не може перебирати на себе функції законодавчого органу та своїми рішеннями відступати від правових норм чи змінювати їх.

Виходячи з наданих законом повноважень, суд апеляційної інстанції в даній справі повинен лише застосовувати норми закону, але не може підміняти законодавчий орган влади та своїм рішенням відступати від норм закону, змінювати їх зміст.

За вимогами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, при цьому суд звертає увагу, що відмова у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з оскарженням рішення суду, оскарження якого не передбачено, не може сприйматись як обмеження доступу до правосуддя.

Норми ст. 129 Конституції України гарантують право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження. Кримінальний процесуальний кодекс України визначає в яких випадках і які рішення судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відмова у відкритті апеляційного провадження, у зв`язку з оскарженням рішення судді оскарження якого не передбачено, не може сприйматись як обмеження доступу до правосуддя.

Оскільки ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2024 року стосується безпосередньо відмови у задоволенні клопотання гр. ОСОБА_5 про скасування арешту майна, то така ухвала судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що КПК України не передбачає, яке саме рішення має постановити апеляційний суд у випадку відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду, слідчого судді, яке не підлягає оскарженню, колегія суддів апеляційного суду керується ч. 6 ст. 9 КПК України, а також висновками, викладеними у Постановах Верховного Суду, які згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року (із змінами та доповненнями) є обов`язковими та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа № 755/10061/18, провадження № 51-1588км19 ) та в Ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/118), рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження, підлягає закриттю.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_5 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 15.01.2024 на автомобіль марки "SEAT" моделі "IBIZA", д.н.з. НОМЕР_1 , що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення про закриття апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою, апеляційний суд бере до уваги те, що в Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року в справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Керуючись ч. 2 ст. 392, ст. 398, ч. 4 ст. 399, 419 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою, яку подав власник майна ОСОБА_5 , на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 квітня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді