Справа №950/834/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/619/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 15.09.2023, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лебедин, Сумської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 22.05.2020 вироком Лебединського районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання 06.01.2023,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ст. 436-2 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 в якій він просив вирок Лебединського районного суду Сумської області від 15.09.2023, скасувати в частині призначення покарання ОСОБА_8 через істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Прокурор просив ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі, за ч. 1 ст. 436-2 КК України у виді 6 місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, прокурор просив призначити ОСОБА_8 до відбування покарання у виді 3 років обмеження волі.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 436-2 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 місяця арешту;

- за ч. 1 ст. 436-2 КК України, у виді 2 місяців арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено покарання у виді 2 місяців арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 та ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, за злочин вчинений до винесення попереднього вироку та за злочин, покарання за який призначене попереднім вироком Лебединського районного суду від 22.05.2020 ОСОБА_8 остаточно призначено до відбуття покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком суду ОСОБА_8 зараховано покарання у виді 3 років позбавлення волі, повністю відбуте за попереднім вироком, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків і визначено вважати строк покарання засудженого ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 2 місяці з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлявся та запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 755,12 грн процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначав, що ОСОБА_8 зірвав рослини коноплі у жовтні 2019 року (до вироку від 22.05.2020), але виявлені його протиправні діяння правоохоронними органами були 03.03.2023, тобто після ухвалення стосовно Присяжного вироку від 22.05.2020. А тому, враховуючи, що передбачені ст. 309 КК України протиправні дії віднесені законодавцем до продовжуваних злочинів, часом закінчення цих дій є час їх виявлення - 03.03.2023,

Крім того, з наявної в матеріалах провадження довідки про судимість вбачається, що покарання, призначене ОСОБА_8 за вироком Лебединського районного суду від 22.05.2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 3 років позбавлення волі, він відбув повністю 06.01.2023 року, і невідбутої частини цього покарання для застосування вимог ст. 71 КК України немає.

Отже, при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_8 від 15.09.2023, судом першої інстанції безпідставно застосовано вимоги ч. 4 ст. 70 КК України.

Також прокурор вважав, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання надто м`яке. Так, ухвалючи вирок суд вказав на наявність таких пом`якшуючих обставин, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, однак такі висновки суду прокурор вважав такими, що не відповідають даним, що характеризують особу обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 9 разів притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема, і кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, належних висновків не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став.

Враховуючи такі дані про особу обвинуваченого, прокурор вважав, що не можна враховувати каяття обвинуваченого і сприяння розкриттю злочинів пом`якшуючими обставинами, а покарання у виді арешту є надто м`яким і не сприяє меті призначення покарання.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 на початку жовтня 2019 року, перебуваючи поблизу лісового масиву, розташованого навпроти господарства по АДРЕСА_1 , виявив одну дикоростучу рослину коноплі, з якої зірвав верхівки і умисно, незаконно, не маючи на те відповідного, передбаченого чинним законом дозволу, переніс їх до домогосподарства за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 .

Принесені додому верхівки рослини обвинувачений висушив у будинку свого господарства та помістив їх у поліетиленовий пакет, який поклав до кухонної шафи у будинку, де зберігав для власних потреб без мети збуту.

В подальшому, об 11.40 год 03.03.2023 ОСОБА_8 добровільно видав з внутрішньої кишені своєї куртки співробітникам ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області один поліетиленовий пакунок, у якому знаходилася висушена речовина рослинного походження зеленого кольору у вигляді верхівок рослин.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/119-23/3318-НЗПРАП від 23.03.2023 року речовина рослинного походження, видана обвинуваченим працівникам поліції 03.03.2023 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 79,87 г.

Крім того, суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_8 , о 07.30 год 03.03.2023, перебуваючи на законних підставах на території господарства по АДРЕСА_2 , діючи умисно, незаконно, з метою виправдання збройної агресії російської федерації, у своїх усних висловах в присутності третіх осіб доводив що російська федерація правильно діяла коли розпочала збройну агресію проти України в 2014 році, ці дії він визнає правомірними та здійснював глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

При цьому, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Далі указами Президента України від 14.03.2022, 18.04.2022, 17.05.2022, 12.08.2022, 18.11.2022, 06.02.2023, 01.05.2023 дія воєнного стану продовжувалася на 30 та 90 днів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України, так як він здійснив незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Також суд, дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 1 ст. 436-2 КК України, так як він здійснив виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Заслухавши судд-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , яка повідомила, що обвинувачений ОСОБА_8 помер, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження відносно обвинуваченого має бути закрито у зв`язку зі смертю ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження (ч. 7 ст. 284 КПК України).

Відповідно до копії актового запису про смерть № 313 від 28.05.2024 ОСОБА_8 помер 22.05.2024.

Також з матеріалів справи слідує, що вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржений лише прокрурором і заяв про продовження кримінального провадження з метою можливої реабілітації обвинуваченого ОСОБА_8 не надходило і питання про це не ставиться.

Із ухвали об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.04.2021 вбачається, що під необхідністю реабілітації особи слід розуміти надання можливості довести невинуватість померлої особи у вчиненні злочину після її смерті. Така процедура передбачає звернення членів сім`ї, близьких родичів або інших осіб, які пов`язані з померлим тісними особистими стосунками, з відповідною заявою до суду, в якій висловлюється бажання продовжити кримінальне провадження з метою реабілітації.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що після смерті ОСОБА_8 ні близькі родичі, ні члени його сім`ї не зверталися із заявами про розгляд кримінального провадження стосовно нього у зв`язку з необхідністю його реабілітації, а тому підстави для продовження апеляційного розгляду з метою реабілітації померлого відсутні.

Закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю особи, щодо якої здійснюється це провадження, крім випадків, коли воно є необхідним для реабілітації померлого, по суті означає припинення процесуальної діяльності щодо встановлення винуватості особи у вчиненні певного злочину та відмову держави від притягнення її до кримінальної відповідальності й призначення їй покарання.

Припинення кримінального переслідування особи, яка померла, дозволяє уникнути надмірного витрачання ресурсів держави, адже продовження такого переслідування виключно заради формального визнання померлого винуватим у вчиненні злочину, як правило, не має жодного практичного сенсу.

Тому на стадіях досудового розслідування, а також провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, коли винуватість чи невинуватість особи ще не встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, закриття кримінального провадження, у тому числі поєднане із скасуванням обвинувального вироку чи ухвали суду першої інстанції на стадії апеляційного перегляду, є цілком розумною вимогою законодавства.

Зазначене узгоджується із висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, який викладений у постанові від 16.01.2019 у справі № 761/33482/16-к.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, вирок необхідно скасувати, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.284, 404, 407, 417 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 15.09.2023, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ст. 436-2 КК України, скасувати.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.1 ст. 309, ст. 436-2 КК України, закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4