МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/2147/24
Провадження № 1-в/945/168/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання начальника Миколаївського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2, 3 статті 74 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2024 року начальник Миколаївського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_5 звернулась до Миколаївського районного суду Миколаївської області з поданням про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2, 3 статті 74 КК України відносно ОСОБА_3 .

В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку Миколаївського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2023 року згідно якого засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком та вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.06.2023 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. У відповідності до ст. 76 КК України зобов?язаний періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Відповідно до вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2023 року, громадянин ОСОБА_3 08 липня 2021 року приблизно о 13:00 год. знаходячись в приміщенні бару «Корчма», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , викрав з барної стійки безпровідниковий стерео спікер марки «ATLANFA» моделі «АТ-1829BT» вартістю 339 гривень, чим спричинив бармену бару ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищезазначену суму. За вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 червня 2023 року, який в порядку ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суровим приєднано до вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2023 року (за яким зараз засуджений перебуває на обліку), ОСОБА_3 04 листопада 2021 року о 15:10 год. проходячи по АДРЕСА_2 через незачинену хвіртку викрав один мішок з зерном пшениці, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 441 гривень.

Разом з тим, 09.08.2024 набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 2021 рік становило 2270 грн 00 коп.

Начальник Миколаївського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_5 подала до суду заяву про розгляд подання без їх участі у зв`язку із зайнятістю на роботі, подання підтримала.

Прокурор ОСОБА_8 подав до суду заяву про розгляд подання без його участі, проти задоволення подання не заперечував.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подання та просив його задовольнити.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, суд встановив таке.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про зміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 132 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно вироку Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.06.2023 ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, та на підставі ст. 75 КК України він звільнений від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Зазначений вирок набрав законної сили 04.07.2023.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.10.2023 ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком та вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.06.2023 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Отже, Законом № 3886-ІХ фактично були внесені зміни і до законодавства України про кримінальну відповідальність, зокрема в частині визначення розміру викраденого майна, за наявності якого (розміру) настає кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Аналогічну правову позицію висловила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові по справі № 278/1566/21 від 07.10.2024 та Верховний суд у своїй постанові по справі № 567/507/23 від 22.08.2024.

Згідно вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.10.2023 вартість викраденого 08.07.2021 ОСОБА_3 майна становила 339,00 гривень.

Згідно вироку Миколаївського районного суду Миколаївської від 02.06.2023 вартість викраденого 04.11.2021 ОСОБА_3 майна становила 441,00 гривну.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 1135 гривень.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 злочину (08.07.2021 та 04.11.2021), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2270 гривень (1135х2=2270).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_3 майна за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.10.2023, який набрав законної сили, становила за епізодом від 08.07.2021 339,00 гривень, та за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.06.2023, який набрав законної сили, за епізодом від 04.11.2021 становила 441,00 гривню, що є меншим за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, судом встановлено наявність підстав для задоволення клопотання.

Отже, засуджений ОСОБА_3 , який вчинив діяння, караність якого усунена Законом № 3886-ІХ, відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України підлягає негайному звільненню від призначеного йому судом покарання.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 3, 5, 74 КК України, ст. 165 КВК України суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Миколаївського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2, 3 статті 74 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.10.2023 у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1

15.11.2024