ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000534 від 14.11.2024р., -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2024 року задоволено клопотання заступника начальника СВ Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні перебувають дружина інвалід 2 групи та малолітня дитина, не працюючого, учасника бойових дій, в силу ст. 89 КК України не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 14 січня 2025 року включно.

На вказане рішення слідчого суду захисник адвокат ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2024 року про застосування її підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважає, що слідчим суддею при розгляді клопотання недостатньо було проведено аналіз усіх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На думку апелянта, лише тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , не може бути підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ЄУНС:713/4232/24

НП:11-сс/822/350/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: в порядку ст. 309 КПК України Доповідач: ОСОБА_1 .

Також, на думку апелянта, при обранні найсуворішого запобіжного заходу її підзахисному не було враховано особу підозрюваного, який є учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений та має на утриманні дитину віком 3 роки.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо можливого порушення забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення слідчого судді суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів доходить такого.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається із наданих в апеляційний суд матеріалів провадження, СВ Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000534 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яким 15.11.2024 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у його вчиненні.

16 листопада 2024 року ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області задоволено клопотання заступника начальника СВ Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Матеріали, додані до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею, свідчать про те, що оголошена ОСОБА_6 підозра за ч. 1 ст.115 КК України є обґрунтованою, і такі дають підстави зробити об`єктивний висновок, що підозрюваний міг скоїти цей злочин, враховуючи при цьому рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», де зазначено, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення.

Що стосується встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то такі знайшли своє підтвердження та об`єктивно існують, а тому задля їх попередження необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Так, апеляційним суд погоджується із висновками слідчого судді про існування ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі.

Оцінюючи існування вказаного ризику, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також існують ризики того, що підозрюваний може впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, та може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або ж може перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки досудове розслідування лише нещодавно було розпочато, не проведено всіх запланованих слідчих та процесуальних дій, зокрема не допитано всіх свідків та не проведено всі експертизи.

За таких обставин, існування вказаних ризиків у сукупності з даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який ніде не працює, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, вказують на наявність підстав для застосування щодо нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту, колегія суддів не вбачає, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, його особу, а також встановлені слідчим суддею ризики. Крім того, на думку колегії суддів, такий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного в майбутньому.

Що стосується доводів апелянта про те, що слідчим не надано доказів на підтвердження існування ризиків, зазначених у клопотанні, то такі є безпідставними, оскільки ризиком, у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, є учасником бойових дій, враховані апеляційним судом, проте, на переконання колегії суддів, такі не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про обґрунтованість висунутої підозри та існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Отже, слідчий суддя суду першої інстанції обґрунтовано застосував до ОСОБА_6 такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить апелянт, немає.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.177, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів Чернівецького апеляційного суду з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3