Справа № 357/6438/23
У Х В А Л А

13.06.2024 колегія суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора та обвинуваченого у кримінальному провадженні за № 0001210 внесеному до ЄРДР 10.03.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Володарка, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

про продовження строку тримання під вартою, та відповідно, зміну зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, ризики, які були враховані судом при обрані та продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшилися. Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що ризики на які посилається прокурор - відсутні. Крім того прокурором не взято до уваги помякшуючі обставини. Вказує неа незадовільний стан здоровя, і тому просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з адреси місця проживання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 щодо клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу заперечував. Підтримав позицію свого підзахисного, ввжав за доцільне змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючи на відсутність та надуманість ризиків, які зазначені в клопотанні.

Заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши клопотання та наявні в розпорядженні суду матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.05.2024 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01.07.2024 року.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 01.07.2024 року і розглянути вказане кримінальне провадження до закінчення вказаних строків не вбачається можливим, тому враховуючи вимоги ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути клопотання прокурора про продовження строків запобіжного заходу та відповідно клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого не змінилися та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, а також, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд дійшов висновку, що ризики та обставини, які були враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, як про це ставить питання обвинувачений та захисник, не зможе запобігти ризикам можливої протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 .

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 винятковий вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою, в тому числі і медичні документи щодо стану здоровя обвинуваченого не надано.

Керуючись статтями 131-132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 199, 318, 331 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів, тобто до 11 серпня 2024 року включно.

Ухвала про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 13 год. 15 хв. 13 червня 2024 року.

Головуючий ОСОБА_8

Суддя ОСОБА_9

Суддя ОСОБА_10