ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/442/24 Справа № 711/8732/24 Категорія: ст.176,181 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря прокурора захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Черкасиапеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Христинівка, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працевлаштованого, учасника бойових дій, є опікуном над недієздатною особою, інвалідом, депутатом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2024 року частково задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000297, відомості про яке внесені до ЄРДР від 08 серпня 2024 року щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України:

- вчасно прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- утриматися від спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет тощо) зі свідками, заявником у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено негайно доставити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця тримання під домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_1 , де звільнити останнього з-під варти.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі невиконання покладених на нього слідчим суддею обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_8 під домашнім арештом та строк дії покладених на нього обов`язків визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 05 січня 2025 року включно.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Черкаської обласної пркуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Застосувати до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб з утриманням у Черкаському СІЗО, в межах строку досудового розслідування.

На обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вказує, що при постановленні вказаного рішення слідчим суддею не враховано, що головною метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилається на те, що судом при постановленні рішення не було взято до уваги ті обставини, що кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 має високий ступінь суспільної небезпеки та зумовлені тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому.

Звертає увагу на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

А відтак, увідомлюючи резонансність вказаної справи, настання можливої відповідальності, останній, перебуваючи на волі, зможе, на думку прокурора, переховуватись від орагнів досудовго розслідування та суду.

Також, ОСОБА_8 , розуміючи суворість покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, перебуваючи на волі зможе, на думку прокурора, незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на свідка ОСОБА_10 та перешкоджати кримінальному провалженню іншим шляхом.

На думку скаржника є доведеною наявність достатніх підстав вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 , не виключить можливість настання вищевказаних ризиків та призведе до перешкоджання встановленню об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з наведених в ній підстав, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000297 від 08 серпня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи обізнаним про порядок призову та обізнаним щодо підстав звільнення від призову на військову службу громадян у воєнний час, маючи зв`язки, що надають можливість у сприянні та впливі на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, всупереч положень законодавства, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, 04 листопада 2024 року, близько 16:35 год., зустрівся з ОСОБА_10 , який діяв під контролем правоохоронних органів, на території автовокзалу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . В ході вказаної зустрічі ОСОБА_8 одержав від ОСОБА_10 раніше обумовлену суму неправомірної вигоди - 3 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 04 листопада 2024 року становить 123 867,03 грн. за здійснення ним впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на невстановлених на теперішній час службових та посадових осіб КЗ «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради», з метою визнання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особою з інвалідністю.

За обставин, викладених у клопотанні, 04 листопада 2024 року в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_8 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та наступного дня затриманому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням.

06 листопада 2024 року слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів в Черкаській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , подано до Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з утриманням останнього у державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

У клопотанні слідчий, зокрема посилався на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у тому що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, експертів, оскільки на даний час планується призначення ряду судових експертиз, у зв`язку із чим з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчий зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Перебування ОСОБА_8 під вартою надасть органу досудового розслідування можливість забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, досягнення завдань кримінального провадження, а також запобігатиме можливостям підозрюваного щодо вчинення дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду, а також здійснення впливу і тиску на свідків правопорушення.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність прокурором наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, доведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, при цьому виходив з того, що достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, є цілодобовий домашній арешт, а необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором належними та допустимими доказами не доведена.

При цьому, слідчим суддею також враховано характеристику особи підозрюваного, який має постійне місце проживання, працевлаштований, є учасником бойових дій, проходив військову службу в період з 13 березня 2022 року по 13 листопада 2023 року, з 04 серпня 2023 року призначений опікуном та здійснює опіку над недієздатною особою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та дійшов висновку, що зазначені слідчим та прокурором ризики не є винятковими та не виправдовують застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 такого тяжкого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Слідчий суддя також дійшов висновку, що за результатами розгляду клопотання прокурором не наведено переконливих доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виглдяді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні.

Разом з тим, як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

З такими висновками погоджується колегія суддів, та звертає увагу на недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, дані про особу підозрюваного, який має постійне зареєстроване місце проживання, працевлаштований, є учасником бойових дій, проходив військову службу в період з 13 березня 2022 року по 13 листопада 2023 року, з 04 серпня 2023 року призначений опікуном та здійснює опіку над недієздатною особою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має сталі соціальні зв`язки, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не вбачає.

При цьому, апеляційна скарга прокурора не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Як встановлено колегією суддів, ні в самому клопотанні слідчого, ні прокурором в судовому засіданні, не було наведено переконливих та достатніх підстав для підтвердження необхідності застосування до ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Зокрема, клопотання слідчого не містить переконливого обґрунтування припущень про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту узгоджується з матеріалами справи та відповідає законній меті застосування запобіжного заходу.

ЄСПЛ наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями).

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, слідчому судді належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що і було зроблено слідчим суддею, з обґрунтуванням прийнятого рішення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, враховуючи дані про особу ОСОБА_8 , в їх сукупності, при цьому, застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на підозрюваного, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України процесуальних обов`язків відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до вимог, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4