УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2024 /справа №761/11207/24/ в рамках кримінального провадження № 000514 від 26.09.2022,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2024 /справа №761/11207/24/ в рамках кримінального провадження № 000514 від 26.09.2022.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2024, було накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема на: мобільний телефон марки «IPhone 13 Pro», IMEI1: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 . Так, представник вказує, що у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки проведені всі необхідні слідчі дії та експертизи щодо вказаного телефону, ОСОБА_3 не має жодного відношення до кримінального провадження та на мобільному телефоні відсутня інформація, яка б підлягала доказуванню в межах даного кримінального провадження, у зв`язку із чим просила скасувати арешт.

Адвокат ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про проведення судового розгляду у її відсутність. Крім того, зазначила, що ОСОБА_3 використовувала мобільний телефон у власних цілях, пароль від нього був наданий слідчому під час проведення обшуку, який був оглянутий та не встановлено інформації, яка б мала значення для подальшого досудового розслідування. Також зазначила, що в рамках вказаного кримінального провадження також слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва 12.11.2024 було скасовано арешт в частині накладення на грошові кошти, вилучені в ході проведення обшуку.

Від прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 за клопотанням якого було накладено арешт на майно, надійшла заява про проведення судового розгляду у його відсутність, заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту, просив відмовити. На обґрунтування своїх доводів долучив копії документів з матеріалів досудового розслідування.

Вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, додатково надані учасниками судового розгляду документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ГСУ СБ України, під процесуальним керівництвом прокурорів відділу Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000514 від 26.09.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

10.05.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні накладено арешт зокрема на: мобільний телефон марки «IPhone 13 Pro», IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-карткою з мобільним номером телефону НОМЕР_3 , з паролем НОМЕР_4 .

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься недоторканість права власності.

Статтею 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 передбачає позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, яким встановлено порушення ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Разом із цим, з досліджених слідчим суддею доказів, долучених прокурором, в тому числі протоколу огляду від 19.03.2024, відповідно до якого слідчим було проведено огляд речей та документів, вилучених під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , не встановлено даних, які б свідчили, що вилучене майно, зокрема мобільний телефон марки «IPhone 13 Pro», IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою з мобільним номером телефону НОМЕР_3 , з паролем НОМЕР_4 , відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, а саме: був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному проваджені №000514 від 26.09.2022.

Також, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що існують ризики, на підставі яких прийнято рішення про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна третьої особи на час розгляду клопотання про скасування арешту майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна, як доказу у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання. Крім того, із наданих слідчому судді доказів не встановлено даних, які б свідчили, що ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №000514 від 26.09.2022 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, та/або вона має відношення до обставин, щодо яких проводиться досудове слідство.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про те, що на сьогодні відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна, та про відсутність обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння та розпорядження особою своїм майном, а також обумовлювали б подальший арешт майна.

Враховуючи наведене, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість доводів клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 та необхідність скасування арешту майна на мобільний телефон марки «IPhone 13 Pro», IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою з мобільним номером телефону НОМЕР_3 , з паролем НОМЕР_4 , накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2024 у справі №761/11207/24.

Керуючись вимогами ст.ст.132, 170-174, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2024 /справа №761/11207/24/, а саме на: мобільний телефон марки «IPhone 13 Pro», IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою з мобільним номером телефону НОМЕР_3 , з паролем НОМЕР_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя