Справа № 443/665/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/642/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Львові, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Жидачівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 29.05.2024 року про закриття кримінального провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Межиріччя Жидачівського району Львівської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

оскарженою ухвалою звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 309 КК України на підставі частини 4 статті 309 КК України. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за частиною 1 статті 309 КК України закрито.

Згідно з ухвалою суду, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він 25 лютого 2024 року в другій половині дня, маючи злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини РVР, обіг якої обмежено, без мети збуту, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995 та «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ від 03.06.2009 № 589, знаходячись в м. Жидачів Стрийського району Львівської області за допомогою телеграм каналу «Соса-соlа» замовив психотропну речовину РVР, за яку оплатив грошові кошти в сумі 330 гривень. Отримавши координати (неподалік автодороги, що між населеними пунктами с. Рогізно та м. Жидачів Стрийського району Львівської області) та фотозображення місця знаходження психотропної речовини, 25.02.2024 біля 18.50 годин дістався до вказаного місця, де, діючи умисно та маючи намір на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини РVР, незаконно придбав, шляхом відшукання прозорого полімерного пакету із герметичною застібкою, в якому знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору РVР, маса якої згідно з висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів становить 0,2747 грам, що відповідно до Таблиці № 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, які знаходяться у незаконному обігу, затверджені Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, належать до розмірів, більші за невеликі та яка відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, яку в подальшому зберігав при собі, без мети збуту та перевозив у автомобілі марки «Ореl Оmega», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 25.02.2024 приблизно о 19.40 год у АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Ореl Оmega», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції та під час перевірки документів в нього було виявлено і вилучено працівниками поліції порошкоподібну речовину білого кольору РVР.25.02.2024 приблизно о 19.40 год. у АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Ореl Оmega», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції та під час перевірки документів в нього було виявлено і вилучено працівниками поліції порошкоподібну речовину білого кольору РVР (а.с.2-4).

Не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою, прокурор у кримінальному провадженні Жидачівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржену ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що у цьому кримінальному провадженні для правильного застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України суду першої інстанції належало встановити чи страждав ОСОБА_7 на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини, та чи за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» обвинуваченому було встановлено діагноз «наркоманія». Проте, звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суд першої інстанції належним чином не перевірив наявність вказаних вище умов.

Суд не звернув уваги на те, що в довідці, наданій КГІП JIOP «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» зазначено, що ОСОБА_7 перебував на лікуванні в даній установі з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психостимуляторів (амфетамін), епізодичне вживання, при цьому не вказано про встановлення йому діагнозу «наркоманія», наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які заперечили проти апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 не дотримано.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч. 4 ст. 309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті. Тобто приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов: добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; особою розпочато лікування від наркоманії.

Згідно Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 №62/95-ВР, який містить визначення особи, хворої на наркоманію, як особи, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Таким чином, у цьому кримінальному провадженні для правильного застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України суду першої інстанції належало встановити чи страждав ОСОБА_7 на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини, та чи за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» обвинуваченій було встановлено діагноз «наркоманія».

Проте, звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суд першої інстанції належним чином не перевірив наявність вказаних вище умов.

Згідно довідки КНП ЛOP «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» зазначено, що ОСОБА_7 перебував на лікуванні в даній установі з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психостимуляторів (амфетамін), епізодичне вживання, при цьому не вказано про встановлення йому діагнозу «наркоманія», наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК.

Відповідну правову позицію щодо застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України сформульовано в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховний Суд від 29.11.2021 (справа №357/11205/19). Водночас, відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», правові висновки Верховного Суду є обов`язковими для всіх судів та суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Верховний Суд у постанові від 23.11.2022 (справа №463/5998/18) за касаційною скаргою Львівської обласної прокуратури зазначив про безпідставність ототожнення психічних та поведінкових розладів з діагнозом «наркоманія». Верховний Суд взяв до уваги усталені в правозастосуванні підходи, за якими визначається субординація нормативно-правових актів за їх юридичною силою, й звертає увагу на пріоритетність в цьому контексті положень Закону № 62/95-ВР порівняно з приписами наказу МОЗ № 297 від 08.10.1998 «Про перехід органів і закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду» (далі - Наказу МОЗ № 298).

Положення Наказу МОЗ № 298 забезпечують перехід в Україні на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (МКХ-10) як єдиного міжнародного нормативного документу для формування системи обліку і звітності в охороні здоров`я з 01.01.1999 року, однак за своєю юридичною силою не змінюють приписи Закону № 62/95-ВР і мають використовуватись в аспекті застосовування положень ч. 4 ст. 309 КК України в частині, що їм не суперечить.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі положень ч. 4 ст. 309 КК України, внаслідок чого допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, застосував норми закону України про кримінальну відповідальність, які не підлягали застосуванню, та не застосував ті, які підлягали застосуванню.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок або ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

На переконання колегії суддів, зазначене вище неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягало у звільненні ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за відсутності для цього підстав, передбачених ч.4 ст.309 КК України, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Жидачівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 слід задоволити, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді слід врахувати викладене вище, та перевірити належним чином усі конкретні обставини справи, яким дати належну юридичну оцінку та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Жидачівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 29.05.2024 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4