Справа № 166/1299/24
Провадження №1-кп/157/152/24
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2024 рокум.Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 червня 2024 року за № 0000225, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Республіки Азербайджан, місце проживання: АДРЕСА_1 , особа без громадянства, азербайджанець, неодружений, не працевлаштований, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 29 серпня 2024 року у зв`язку з задоволенням подання в.о. голови Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_9 на розгляд до Камінь-Каширського районного суду Волинської області надіслано матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою суду від 24 вересня 2024 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 постановлено здійснювати розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів.

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 03 жовтня 2024 року визначено склад колегії: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою колегії суддів від 4 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Згідно з обвинувальним актом, складеним старшим слідчим СВ ВП № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 та затвердженим прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_11 23 серпня 2024 року, що надійшов до суду з реєстром матеріалів досудового розслідування, розпискою обвинуваченого та його захисника про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 04 червня 2024 року близько 23 години, будучи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов на територію домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_12 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходячись на порозі вказаного житлового будинку, на ґрунті ревнощів щодо колишньої співмешканки ОСОБА_12 , вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_13 , в ході якого, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи на меті заподіяти смерть потерпілому ОСОБА_13 , утримуючи в руках ніж, з прикладанням фізичної сили наніс лезом ножа ОСОБА_13 шість ударів в ділянку тулуба. Від спричинених ножових поранень ОСОБА_13 помер на місці події. Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді шести колото-різаних ран грудної клітки. Рана №1 проникає в грудну порожнину, без пошкодження внутрішніх органів, напрямок спереду-назад, перпендикулярно до поверхні грудної клітки, глибина раневого каналу 4,0-6,0 см. Рана №2 проникає в грудну порожнину з пошкодженням верхньої долі лівої легені, напрямок спереду-назад, дещо зверху-вниз глибина раневого каналу 6,0-8,0 см. Рана №3 проникає в грудну порожнину з пошкодженням діафрагми, селезінки, напрямок дещо зверху-вниз глибина раневого каналу 8,0-10,0 см. Рана №4 не проникає в грудну порожнину, рана проходить підшкірно до переду, глибиною 2,8 см. Рани №5 та №6 - проникаючі з пошкодженням нижньої долі лівої легені, напрямок спереду-назад, глибина раневих каналів 8,0-10,0 см. Вказані тілесні ушкодження виникли в короткій послідовності одне за одним та в короткий проміжок часу перед смертю потерпілого. Згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» від 17.01.1995, наказу №6 п. 21.3, тілесні ушкодження у вигляді проникаючих поранень грудної клітки з пошкодженням легень, діафрагми, селезінки, рани №1, №2, №3, №5, №6 - кожне окремо належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення і в даному конкретному випадку викликали смерть потерпілого ОСОБА_13 .

Зазначені дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

22 жовтня 2024 року прокурор ОСОБА_5 подав до суду клопотання, у якому просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на строк шістдесят днів, не визначаючи розміру застави. В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині. Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 червня 2024 року близько 23 години ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов на територію домогосподарства, за місцем проживання ОСОБА_12 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходячись на порозі вказаного житлового будинку, на ґрунті ревнощів щодо колишньої співмешканки ОСОБА_12 , вступив в словесний конфлікт з ОСОБА_13 , в ході якого, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи на меті заподіяти смерть потерпілому ОСОБА_13 , утримуючи у руках ніж, з прикладанням фізичної сили наніс лезом ножа ОСОБА_13 шість ударів в ділянку тулуба. Від спричинених ножових поранень ОСОБА_13 помер на місці події. Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді шести колото-різаних ран грудної клітки. Рана №1 проникає в грудну порожнину без пошкодження внутрішніх органів, напрямок спереду-назад, перпендикулярно до поверхні грудної клітки, глибина раневого каналу 4,0-6,0 см. Рана №2 проникає в грудну порожнину з пошкодженням верхньої долі лівої легені, напрямок спереду-назад, дещо зверху-вниз глибина раневого каналу 6,0-8,0 см. Рана №3 проникає в грудну порожнину з пошкодженням діафрагми, селезінки, напрямок дещо зверху-вниз, глибина раневого каналу 8,0-10,0 см. Рана №4 не проникає в грудну порожнину, рана проходить підшкірно до переду, глибиною 2,8 см. Рани №5 та №6 проникаючі, з пошкодженням нижньої долі лівої легені, напрямок спереду-назад, глибина раневих каналів 8,0-10,0 см. Вказані тілесні ушкодження виникли у короткій послідовності одне за одним та у короткий проміжок часу перед смертю потерпілого. Згідно з п. 21.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень від 17 січня 1995 року, затверджених наказом №6, тілесні ушкодження у вигляді проникаючих поранень грудної клітки з пошкодженням легень, діафрагми, селезінки, рани №1, №2, №3, №5, №6 - кожне окремо належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення і в даному конкретному випадку викликали смерть потерпілого ОСОБА_13 . Відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення 05 червня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000225 та розпочато досудове розслідування. Досудовим розслідуванням встановлено достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області 05.06.2024 щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 02.08.2024, який продовжено ухвалою слідчого судді до 05.09.2024 включно. За погодженням із начальником Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_11 старшим слідчим слідчого відділення поліції №2 (сел. Ратне) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 05 червня 2024 року повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 15 КК України, а саме у вчиненні вбивства, тобто в умисному заподіянні смерті іншій людині. 26.08.2024 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000225 від 05 червня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, надіслано до Ратнівського районного суду Волинської області. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 29.08.2024 матеріали кримінального провадження №0000225 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, передано на розгляд Камінь-Каширського районного суду Волинської області. Ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 03.09.2024 щодо ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 01.11.2024 включно. На теперішній час виникли обґрунтовані підстави для продовження строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років (ч. 1 ст. 115 КК України). Обґрунтована підозра ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться наступними доказами: протоколом проведення огляду місця події від 05 червня 2024 року; протоколом проведення огляду трупа ОСОБА_13 від 05 червня 2024 року; протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_12 від 05 червня 2024 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 05 червня 2024 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 ; іншими матеріалами провадження у сукупності, зібраними в ході досудового розслідування. Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_6 частково визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Так, існування реальної загрози призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки і матеріальний стан, вживати всі можливі заходи, спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків. Тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює здійснення тиску на інших учасників кримінального провадження та втечу ОСОБА_6 , а також вчинення нового кримінального правопорушення. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні. У ході досудового розслідування та розгляду слідчим суддею Ратнівського районного суду Волинської області клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 05.06.2024 та продовження тримання під вартою від 03.09.2024 встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, тобто ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На цей час вищевказані ризики жодним чином не зменшилися та продовжують існувати. Так, обвинувачений ОСОБА_6 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та у подальшому від суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його може бути засуджено до реальної міри покарання, а саме до позбавлення волі строком від 7 до 15 років, не маючи міцних соціальних зв`язків, власної сім`ї та відповідно і грошових коштів, може переховуватися від органу досудового розслідування шляхом перебування в інших населених пунктах, районах та областях. Обґрунтовано, що ризик втечі для ОСОБА_6 може бути розцінений як менш небезпечний, ніж як кримінальне переслідування та процедура виконання покарання. Таким чином, є ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, які ще не були допитані судом, шляхом умовляння, схиляти їх не давати показання відносно нього, а також з метою ухилення від покарання обвинувачений може вмовляти їх змінити свої показання на його користь, а тому, перебуваючи на волі та будучи обізнаним про деталі вчиненого злочину, останній з метою уникнення кримінальної відповідальності буде вживати заходів аби незаконно впливати на осіб, які надали показання в якості свідків у кримінальному провадженні з метою зміни або відмови від наданих показань. Крім того, характер вчиненого злочину свідчить про те, що ОСОБА_6 схильний до застосування насильства, що вказує на підвищений рівень небезпечності обвинуваченого в разі його перебування на свободі. Таким чином, є ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконно вливати на свідків та потерпілих. Крім цього, встановлено, що ОСОБА_6 вчиняв домашнє насильство щодо своєї колишньої співмешканки ОСОБА_12 , за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, що вказує на те, що ОСОБА_6 під час своїх протиправних дій здійснює насильство чи то фізичного, чи то психологічного характеру. Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 , який не працює, не має офіційного і неофіційного заробітку, притягувався до адміністративної відповідальності, цілком ймовірно буде й надалі продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення. Таким чином, є ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик вчинити інше кримінальне правопорушення. Загальною підставою для застосування будь-якого заходу примусу, у тому числі запобіжного заходу, є фактичні дані, які свідчать про неналежну поведінку суб`єкта кримінального процесу чи можливість такої поведінки, яка повинна ґрунтуватись на даних, які свідчать про реальний намір такої особи вчинити дії, для попередження яких застосовується запобіжний захід. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний у світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, характеризуючі дані про особу, конкретні обставини справи, мету застосування запобіжного заходу. Отже, згідно з практикою Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій особу переслідують, та міжнародними контактами. Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, підозрюваний буде і надалі продовжувати свою протиправну діяльність та не забезпечить виконання завдання кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України. Обрати більш м`який запобіжний захід неможливо, оскільки такий запобіжний захід не відповідатиме тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також не забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків. Так, особиста порука не може бути застосована відносно підозрюваного тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано у зв`язку із тим, що у разі його застосування підозрюваний не буде гарантовано обмеженим у здійсненні незаконного впливу на свідків. Також неможливе застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки останній ніде не працює та немає доходів, і він або ж інша особа з клопотанням про обрання вказаного виду запобіжного заходу не зверталась. Окрім цього, за увесь період досудового розслідування ніхто не поручився за підозрюваного, тому обрання запобіжного заходу у виді особистої поруки неможливе. Разом з тим, щодо ОСОБА_6 недоцільно обирати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки останній обвинувачується у вчинені особливо тяжкого умисного злочину проти життя і здоров`я особи, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, обвинуваченим виконані не будуть. Беручи до уваги викладене, а також те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, і крім того, злочин вчинено під час перебування під адміністративним наглядом, в органу досудового розслідування є обґрунтована впевненість й достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 буде незаконно впливати на свідків, спробує ухилитись від слідства та суду, вчиняти інші правопорушення, а тому менш суворі запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, які зазначені в ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 підтримав з викладених у ньому підстав, і, крім того, посилаючись на відповідність обвинувального акта вимогам КПК України, призначити кримінальне провадження до судового розгляду, під час якого допитати свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні не заперечили щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, допит свідків, про яких заявив клопотання прокурор, а також обвинувачений заявив клопотання про обов`язків допит у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , мотивуючи тим, що остання була очевидцем подій.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і заявили клопотання змінити цей запобіжний захід і застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи відсутністю ризиків, на які посилається прокурор, їх недоведеністю і достатністю забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого менш суворим запобіжним заходом.

Потерпілий ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні не заперечив щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду та допиту зазначених прокурором свідків, та підтримав клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, таке рішення як призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні, вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 підсудне Камінь-Каширському районному суду. Підстав для закриття кримінального провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України і до нього додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка обвинуваченого та захисника про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.

З урахуванням зазначених обставин та думки учасників підготовчого судового засідання, колегія суддів дійшла висновку, що кримінальне провадження належить призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні у приміщенні Камінь-Каширського районного суду у складі трьох суддів, у судове засідання викликати прокурора, захисника, потерпілого, свідків, яких просили допитати прокурор та обвинувачений, і забезпечити участь самого обвинуваченого, який утримується під вартою у межах іншого кримінального провадження.

Заслухавши доводи прокурора, думку обвинуваченого та захисника, потерпілого щодо питання продовження строку застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зміни останньому запобіжного заходу на домашній арешт з забороною залишати житло цілодобово, дослідивши надані прокурором докази у межах вирішення клопотання про продовження строку запобіжного заходу, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою належить задовольнити, а у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу відмовити, зважаючи на таке.

Частиною 1 статті 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 03 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартою до 01 листопада 2024 року включно з тих підстав, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, та існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З долучених прокурором до клопотання матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, і, згідно з характеристикою з місця проживання проживає з матір`ю та займається домашнім господарством.

Встановлено і те, що ОСОБА_6 є особою без громадянства, непрацевлаштований, його дохід складається з тимчасових підробітків в односельчан, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема з авчинення домашнього насильства.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, посягає на найвищу соціальну цінність - життя людини, за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, скоєння злочину спричинило незворотні наслідки смерть особи.

Сама по собі тяжкість злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, в той же час суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, суворість передбаченого покарання, у сукупності з вищезазначеними даними, що характеризують його особу та спосіб життя, і свідчать про відсутність постійної суспільно-корисної зайнятості, та із зазначеними в обвинувальному акті обставинами кримінального провадження, згідно з якими ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть людини, суд дійшов висновку, що ризик переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності у разі доведення його вини у вчиненні злочину, а також ризик впливу на недопитаних ще судом свідків, у тому числі і свідка ОСОБА_12 , яка була безпосереднім очевидцем скоєння злочину.

За таких обставин і беручи до уваги те, що строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 01 листопада 2024 року, а кримінальне провадження не закінчено і потребує з урахуванням, у тому числі і кількості свідків, додаткового часу для розгляду, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, суд дійшов висновку, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень і запобіганню також ризику його втечі та переховування від суду, впливу на свідків, застосований раніше щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити до 20 грудня 2024 року.

На думку суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_6 , в тому числі і цілодобового домашнього арешту, про що просили обвинувачений і захисник, за вищенаведених обставин не зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 199, 314 - 316, 333, 369, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Продовжити щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 грудня 2024 року включно.

У клопотанні захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Призначити у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, судовий розгляд у відкритому судовому засіданні, яке відбудеться о 16 годині 28 жовтня 2024 року у приміщенні Камінь-Каширського районного суду Волинської області за адресою: вул. Воля, 13, м. Камінь-Каширський.

У судове засідання викликати прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , та забезпечити участь обвинуваченого ОСОБА_6 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України (тобто на судове рішення, прийняте за наслідками розгляду кримінального провадження).

Дата проголошення повного судового рішення - 25 жовтня 2024 року.

Головуючий: Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3