У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Шостого слідчого відділу ТУ ДБР у місті Львові (з дислокацією в місті Ужгороді) ОСОБА_4 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язані вчинити у визначений строк, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищевказаною скаргою, в якій особа, що подала скаргу просить зобов`язати старшого групи слідчих в кримінальному провадженні 0000110 - слідчого Шостого слідчого відділу ТУ ДБР в місті Львові ОСОБА_4 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 26.09.2024 року про проведення слідчих та негласних слідчих дій в рамках к/п 0000110 за ч. 2 ст. 365 КК України в порядку статті 220 КПК в строк 3 дні з моменту отримання копії судового рішення та задовольнити його за наявності підстав або винести вмотивовану постанову про відмову у задоволенні клопотання, належним чином повідомити ОСОБА_3 про результати розгляду клопотання.

Ухвалою суду від 01.10.2024 року відкрито провадження за даною скаргою та призначено її до судового розгляду.

10.10.2024 року слідчим ОСОБА_4 подано до суду відповідь на клопотання ОСОБА_3

Скаржник в судове засідання не з`явився, проте подав заперечення на клопотання слідчого, вказав що дану відповідь не отримував та ознайомився з нею лише з матеріалів судової справи в підсистемі "Електронний Суд". Вказав, що зі змісту отриманої відповіді вбачається, що за позицією слідчого, ОСОБА_3 не є особою, яка має право звернутися до слідчого з клопотанням, тому рішення по суті клопотання не приймалося. На доводи слідчого заявник ОСОБА_3 зазначає, що відповідно до вимог ст. 220 КПК, слідчий зобов`язаний розглянути клопотання не лише підозрюваного та потерпілого, а зокрема, й іншої особи, чи ї права та законні інтереси під час досудового розслідування обмежуються. Стверджує, що слідчий не вчинив дії з розгляду клопотання по суті заявлених вимог та не виніс рішення про задоволення клопотання або постанову про відмову у задоволенні клопотання, з мотивів, не передбачених вимогами кримінального процесуального законодавства. Таким чином, відповідь слідчого лише підтверджує факт вчинення бездіяльності щодо розгляду клопотання в порядку статті 220 КПК, заявник ОСОБА_3 є особою чиї права та законні інтереси під час досудового розслідування обмежуються.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Враховуючи наведене та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно із частиною 1 статті 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303-308 КПК.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена (п. 1.3 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №9-49/0/4-17 від 12.01.2017).

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частиною 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 звернувся до старшого слідчого групи слідчих в кримінальному провадженні 0000110 від 15.07.2024 року за ч. 2 ст. 365 КК України - слідчого Шостого слідчого відділу ТУ ДБР у місті Львові (з дислокацією в місті Ужгороді) ОСОБА_4 , з клопотання про проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000110 за ч. 2 ст. 365 КК України. Дане клопотання подано на електронну адресу ТУ ДБР в місті Львові: .

Дане клопотання ОСОБА_3 було розглянуто 10.10.2024 року, за наслідками розгляду такого було повідомлено заявника листом за вих. №12-61-5589ВИХ-24 від 10.10.2024 року.

Зі змісту листа старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією в місті Ужгороді) ТУ ДБР у місті Львові ОСОБА_4 , встановлено, що він виготовлений на офіційному бланку, містить відомості про дату його складання, прізвище, ім`я, посаду особи, яка його склала, зміст обставин, які є підставами для розгляду клопотання ОСОБА_3 , мотиви відмови, обґрунтування, зміст прийнятого процесуального рішення за результатами розгляду клопотання, роз`яснення положення 303, 304 КПК України.

За таких обставин, оскільки процесуальне рішення про розгляд клопотання ОСОБА_3 прийнято не у формі «постанови», а у формі «листа», однак зміст, структура і обсяг викладеної у ньому інформації відповідають ключовим вимогам КПК, які ставляться до змісту постанови, то потрібно констатувати, що у відповідному кримінальному провадженні є процесуальне рішення, яким належно здійснено розгляд клопотання ОСОБА_3 ..

Відповідні висновки слідчого судді ґрунтуються на підходах, застосованих у рішеннях Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 724/86/20 та від 21.03.2023 у справі № 336/941/19, згідно з якими, в контексті застосування приписів ст. 110 КПК зазначено, що зміст і значення процесуального рішення у формі постанови визначає не виключно його назва, а зміст, структура і обсяг викладеної у процесуальному рішенні інформації.

Отже, слідчий суддя доходить висновку, що ОСОБА_3 не доведено, що має місце бездіяльність старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією в місті Ужгороді) ТУ ДБР у місті Львові ОСОБА_4 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язані вчинити у визначений строк та яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 КПК України слідчий чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Оскільки з матеріалів поданого клопотання не можливо встановити дату отримання такого слідчим, то слідчий суддя вважає, що таке розглянуто в строки передбачені КПК України (10.10.2024 року) та направлено представнику заявнику лист про результати розгляду такого,то слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час є всі підстави для закриття провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Шостого слідчого відділу ТУ ДБР у місті Львові (з дислокацією в місті Ужгороді) ОСОБА_4 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язані вчинити у визначений строк.

Керуючись ст.ст. 303, 305, КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Шостого слідчого відділу ТУ ДБР у місті Львові (з дислокацією в місті Ужгороді) ОСОБА_4 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язані вчинити у визначений строк - закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1