Справа № 682/2757/24
Провадження № 1-кп/682/201/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000539 від 13.12.2012, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Звенигородка, Черкаської області, неодруженої, має на утриманні одну малолітню дитину, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

28 січня 2011 року близько 11:30 год ОСОБА_4 перебуваючи у АДРЕСА_2 , вирішила вчинити кримінальне правопорушення майнового характеру, спрямоване на заволодіння чужим майном.

В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, 28.01.2011 року близько 11:30 години ОСОБА_4 , зайшла до будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 та попросила у останньої зробити їй чаю, на що ОСОБА_6 , погодилась. Надалі під час розмови ОСОБА_4 запропонувала ОСОБА_6 купити у неї ювелірні вироби, а саме хрестик та ланцюжок, на що ОСОБА_6 , погодилась.

Після чого, потерпіла ОСОБА_6 попрямувала до кімнати, де у скляній банці зберігала належні їй грошові кошти у сумі 6000 гривень, які були замотані у хустинку, діставши їх почала відраховувати 200 гривень.

ОСОБА_4 в свою чергу попрямувала за потерпілою та помітивши де остання зберігає кошти, діючи умисно, незважаючи на те, що її дії виявлені сторонньою особою, розуміючи протиправний характер своїх дій, своєю лівою рукою схопила ОСОБА_6 за праву руку з метою подолання можливого опору, пригрозивши застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а правою рукою шляхом ривка, відкрито викрала з руки потерпілої грошові кошти в сумі 6000 гривень та помістила їх до кишені свого пальто, в яке була одягнута, після чого, не зважаючи на вимогу потерпілої негайно повернути вказані кошти, вибігла з приміщення будинку та зникла з місця вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_4 заподіяла потерпілій ОСОБА_6 , майнової шкоди на суму 6000 гривень.

Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), з погрозою застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала в повному обсязі та пояснила, що 28 січня 2011 року близько 11:30 год. вона, перебуваючи у АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 та попросила у останньої зробити їй чаю, на що ОСОБА_6 , погодилась. Надалі під час розмови вона запропонувала ОСОБА_6 купити у неї ювелірні вироби, а саме хрестик та ланцюжок, на що вона погодилась. Після чого ОСОБА_6 пішла до кімнати, де у скляній банці зберігала належні їй гроші, які були замотані у хустинку, дістала їх та почала рахувати. Вона ж попрямувала за нею та, помітивши де остання зберігає кошти, схопила ОСОБА_6 за праву руку, пригрозила застосуванням фізичного насильства, та вирвала із рук ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 6000 грн., поклала їх у кишеню свого пальто, в яке була одягнута, після чого вибігла з будинку. Коштами розпорядилась за власними потребами. Дуже шкодує про свій вчинок і зробила належні висновки. Щиро каялася в скоєному і просила суд не призначати їй покарання у вигляді позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суд врахувати щире каяття обвинуваченої у вчиненому, а також і інші пом`якшуючі обставини, зокрема, наявність на утриманні малолітньої дитини та загибель чоловіка під час виконання обов`язку щодо захисту Батьківщини, у зв`язку із чим просила суд призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, встановивши ОСОБА_4 іспитовий строк.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України. Вважає, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є її щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини, загибель чоловіка під час виконання конституційного обов`язку щодо захисту Батьківщини, територіальної цілісності та незалежності України в складі Збройних Сил України. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку. Тому просив суд визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки згідно ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання, з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Потерпіла у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла 29.09.2020. Цивільний позов не заявлявся. Правонаступники відсутні.

Учасники судового провадження не оспорювали обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, а тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з погрозою застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Суду при призначенні покарання обвинуваченій слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що у відповідності ч. 2 ст. 50 КК України, метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення.

При виборі обвинуваченій заходу примусу і порядку його відбування у відповідності до даної норми разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд враховує дані про особу обвинуваченої та всі інші обставини, які, відповідно до положень КК України, в тому числі, ст.ст. 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір такого заходу примусу та порядок його відбування, а також форму вини, мотив і спосіб, обстановку і стадії вчинення злочину, тяжкість та наслідки, що настали.

Так, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка свою вину у вчиненому правопорушенні визнала повністю, раніше не судима, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, її ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а також думку прокурора та захисника. Окрім того, враховані обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, які встановлені під час судового розгляду, є щире каяття. Крім того, в ході судового розгляду суд вважає визнати обставинами, які також пом`якшують покарання обвинуваченій, перебування на її утриманні малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загибель чоловіка під час виконання конституційного обов`язку щодо захисту Батьківщини, територіальної цілісності та незалежності України в складі Збройних Сил України.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій за вчинене нею кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у вигляді: 4 років позбавлення волі.

Разом із тим, суд дійшов висновку про можливість та доцільність звільнення ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. При цьому суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Окрім того, відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні 02.11.2024 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи призначення судом покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, до набранням вироку законної сили обвинуваченій слід змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням на неї, згідно ст. 194 КПК України, обов`язку прибувати до суду за першою вимогою та повідомляти суд про зміну місця проживання.

У зв`язку із зміною запобіжного заходу слід звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням на неї, згідно ст. 194 КПК України, обов`язку прибувати до суду за першою вимогою та повідомляти суд про зміну місця проживання.

Негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 час тримання під вартою з 01.11.2024 року по 25.11.2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до Хмельницького апеляційного суду, через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після судового засідання вручити обвинуваченій, її захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1