22.11.2024 Єдиний унікальний номер 205/7576/23
1-кп/205/34/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000808 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, із середньо- технічною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст.15 ч.3 ст. 115 ч.1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

У невстановлений час та місці, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на фоні особистих неприязних стосунків з його колишньою співмешканкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_7 , визначивши при цьому знаряддям вчинення злочину кухонний ніж.

Після чого, 28 травня 2023 року приблизно о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, маючи при собі заздалегідь приготований кухонний ніж, прибув до відкритої ділянки місцевості, що розташована поблизу АДРЕСА_2 , де в той час знаходилась потерпіла ОСОБА_7 та реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння смерті останній, ОСОБА_5 дістав заздалегідь приготований кухонний ніж, який мав при собі, та діючи умисно, усвідомлюючи та свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті людини, тримаючи вищевказаний кухонний ніж в правій руці, швидко наблизився до ОСОБА_7 , яка стояла спиною до нього, після чого схопив її за праву руку, та розвернувши до себе наніс один удар вищевказаним ножем в область черевної порожнини потерпілої, після чого ОСОБА_7 впала спиною на землю. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 сів зверху на ОСОБА_7 та наніс їй не менш п`яти хаотичних ударів ножем в область життєво важливих органів, а саме в область черевної порожнини та грудної клітини.

В результаті нанесених ударів ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження, у вигляді: колото-різаних ран: передньої поверхні черевної стінки зліва від середньої лінії в навколопупочної ділянки, в лівій клубовій ділянці, що проникають у черевну порожнину з ушкодженням петлі тонкого кишковника, внутрішньо-черевної кровотечі; не проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва, над лоном; колото-різаної рани зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглобу; різаної рани долонної поверхні основної фаланги п`ятого пальця лівої кисті. Колото-різані поранення, що проникають у черевну порожнину, відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, які є небезпечні для життя.

Проте, ОСОБА_5 не зміг виконати усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки його злочинні дії були припинені свідком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зупинила ОСОБА_5 схопивши останнього за руки чим завадила в подальшому наносити удари ножем ОСОБА_7 , після чого потерпіла ОСОБА_7 зуміла відібрати у ОСОБА_5 вищевказаний ніж. В подальшому, ОСОБА_5 втік з місця вчинення кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_7 після завданих їй тілесних ушкоджень, була своєчасно надана медична допомога, та настання смерті потерпілої вдалося уникнути. Кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 , оскільки останній не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 15 ч.3, ст.. 115 ч.1 КК України, оскільки він вчинив незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою провину визнав частково. Під час судових засідань неодноразово змінював свої покази. Спочатку ОСОБА_5 пояснював, що з потерпілою ОСОБА_7 він перебував у сімейних стосунках на протязі тривалого часу. В березні 2023 року, ОСОБА_7 пішла від нього до іншого чоловіка, але він сподівався все ж таки повернути її, у зв`язку з чим декілька разів намагався з нею поспілкуватися. Але розмови між ними не виходило, оскільки ОСОБА_7 агресивно на нього реагувала. Також пояснив, що він навмисно шукав зустрічі з потерпілою ОСОБА_7 , оскільки намагався її повернути. 28 травня 2023 року, він, був на похороні знайомого, де випив трохи горілки, але він не знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Знаючи де і в який час працює ОСОБА_7 намагався її перестріти, щоб поспілкуватися. Коли він зустрів потерпілу по дорозі на роботу, то вона почала його ображати, висловлювалася на його адресу нецензурною бранкою, відштовхувала його від себе. Оскільки в нього хронічна нежить, то він завжди носить із собою в сумочці краплі для носу. Від хвилювання, в нього заклало ніс, у зв`язку з чим він намагався дістати з сумочки краплі від нежитю, але наштовхнувся на ніж, який тем лежав. Звідки він там взявся, та навіщо він носив його з собою, пояснити не зміг. Ножем, він хотів лише налякати потерпілу, але між ними розпочалася штовханина, під час якої потерпіла схопила його за руку з ножем. Він намагався вирватися, від потерпілої, в той час коли потерпіла перечепилася через траву та впала, і потягнула його за собою. Під час падіння він не навмисно наніс декілька ударів ножем в область тулубу потерпілої, оскільки вже не міг керувати своїми діями. Коли побачив скоєне перелякався, відбіг в сторону, та заховався у кущах. Наполягає що умислу на вбивство в нього не було, тілесні ушкодження наніс не навмисно. Вважає що в його діях не має складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 15 ч.3 ст. 115 ч.1 КК України, оскільки в нього не було умислу на вбивство.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 змінив свої покази, та пояснив, що дійсно намагався примиритися з потерпілою, для чого неодноразово шукав з нею зустрічі. 28 травня 2023 року ввечері він йшов до дому, через пустир по АДРЕСА_2 , де побачив потерпілу ОСОБА_7 яка йшла на роботу разом зі своїми колегами. Проте, що він може зустріти потерпілу в цей час і в цьому місці, йому було відомо, оскільки він також шукав з нею зустрічі, щоб обговорити питання святкування дня народження їх доньки. Ніякої сумки в нього не було. Були тільки пачка цигарок та запальничка, а також кишенькові гроші щоб доїхати до дому. Оскільки дорога по якій йшла потерпіла має вигін, а він стояв за кущами, то потерпіла його не побачила. Дочекавшись доки потерпіла зі своїми колегами пройде повз нього, він вийшов позаду них на дорогу та окликнув потерпілу. Вона зупинилася, а її колеги пішли трохи далі. Оскільки ОСОБА_7 не бажала з ним спілкуватися, він схопив її за руку та розвернув обличчям до себе. Але ОСОБА_7 вихопила лівою рукою зі своєї сумочки, яка висіла у неї на плечі, кухонний ніж, та почала погрожувати йому. Він задля того щоб заспокоїти ОСОБА_7 схопився рукою за лезо ножа та вивернув його клинком в напрямку потерпілої. Між ними розпочалася боротьба, під час якої потерпіла перечепилася через траву та впала на землю, і потягнула його за собою. Він впав на неї, та під час боротьби яка продовжувалася, не навмисно наніс потерпілій тілесні ушкодження. В подальшому він намагався підвестися, але с заду на нього накинулася колега ОСОБА_7 ОСОБА_10 , яка обхопила його за тулуб та не давала йому підвестися. У зв`язку з чим, він, під масою свого тіла та тіла ОСОБА_10 ще декілька разів падав на потерпілу ОСОБА_7 та спричиняв їй ножові поранення, оскільки продовжував тримати лезо ножа в своїй руці розвернутим клинком в напрямку потерпілої. Коли йому вдалося вирватися, він відкотився на землю поряд з потерпілою, та відкинув ніж. При цьому він не може впевнено сказати, хто саме кинув ніж, він чи ОСОБА_7 .. Побачивши кров на своїх долонях він перелякався та побіг в сторону де заховався в кущах, щоб усвідомити все ще відбулося. В подальшому він бачив як приїздила швидка допомога. Не вважає себе винним, оскільки умислу на вбивство в нього не було. Це була самооборона від незаконного посягання потерпілої ОСОБА_7 Допускає що може бути лише перевищення меж необхідної оборони. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди визнає частково. Пояснив, що готов сплатити потерпілій кошти на відшкодування моральної шкоди в тому розмірі в якому зможе.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що на протязі тривалого часу перебувала в цивільному шлюбі з ОСОБА_5 від якого мають доньку. В березні 2023 року вона пішла від ОСОБА_5 , оскільки не бажала більше з ним проживати. З цього часу ОСОБА_5 почав її переслідувати, періодично погрожував що вб`є її якщо вона не повернеться до нього. Оскільки він неодноразово підстерігав її по дорозі на роботу, то вона домовлялася з колегами, щоб вони її супроводжували, так як дорога до підприємства де вона працює, полягає через пустир. 28 травня 2023 року близько 19-40 години, вона разом з колегою по роботі та подругою ОСОБА_11 йшла на роботу. Вона обходячи калюжу пройшла трохи вперед, а ОСОБА_11 знаходилася позаду неї. ОСОБА_11 окликнула її та вона почула, як її хтось наздоганяє. Оглянувшись побачила ОСОБА_5 , який підбіг до неї, схопив її за руку та розвернув до себе обличчям. Після цього останній почав наносити удари ножем в різні частини тулубу. Від ударів, вона впала на землю, він повалився на неї та продовжував наносити вдари ножем. Ніж він приніс із собою. Одна з її знайомих - ОСОБА_10 , яка йшла позаду, підбігла до них та схопила ОСОБА_5 позаду, обійняв за тулуб та зафіксував руки. ОСОБА_10 почала вмовляти ОСОБА_5 заспокоїтися, та припинити наносити удари ножем, на що він не одразу відреагував. При цьому вона з ОСОБА_5 боролися спочатку стоячі а потім обидва впали та продовжили боротися на землі. Під час боротьби, ОСОБА_5 намагався перекласти ніж з правої руки в ліву. В цей час він схопився рукою за лезо ножа, а вона в цей час змогла вихватити ніж з руки ОСОБА_5 та кинути в сторону. Вихопив ножа, та скинув за допомогою ОСОБА_10 з себе ОСОБА_5 вона змогла підвестися на ноги. ОСОБА_5 залишився лежати на землі, а потім почав благати не викликати поліцію. Оскільки на то час ОСОБА_11 вже побігла на прохідну підприємства на якому вони працювали викликати поліцію, то ОСОБА_5 злякався та побіг в хащі. На її думку, ОСОБА_5 намагався її вбити, оскільки він будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в стані збудження, при цьому взяв із собою ніж. Живою вона залишилися лише завдяки ОСОБА_10 , яка вмовляючи ОСОБА_5 зупинитися та не наносити удари ножем тримала його за руки та тулуб, не даючи йому розмахнутися.

Вважає, що діями обвинуваченого їй спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю, психологічній напрузі, та необхідності проходити тривалий курс лікування та реабілітації. Вона і на теперішній побоюється за своє життя. Просить суд стягнути з обвинуваченого на свою користь моральну шкоду в розмірі 1 000 000 гривень, оскільки саме таку суму вона вважає соразмірною спричиненій шкоді.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що досить тривалий час товаришує з ОСОБА_7 . Їй відомо, що після того, як ОСОБА_7 пішла від ОСОБА_5 не бажаючи проживати з ним далі, останній неодноразово погрожував ОСОБА_7 що вб`є її , щоб вона нікому не дісталася. При цьому вказані погрози вона чула особисто, коли знаходилася поряд з ОСОБА_7 , в той час коли телефонував ОСОБА_5 та погрожував їй. Оскільки вони працюють на одному підприємстві, ОСОБА_7 неодноразово просила супроводжувати її до роботи, оскільки опасалася за своє життя. 28 травня 2023 року ввечері, вони разом з ОСОБА_7 прямували по АДРЕСА_2 на роботу в нічну зміну. Дорога проходила через пустир. Позаду них йшла на роботу ОСОБА_10 , яку вони знали візуально. Більше на дорозі нікого не було. В одному місці, дорога має вигін. Пройшовши поворот, вони побачили ОСОБА_5 , який вийшов із за кущів, та почав їх наздоганяти. ОСОБА_7 пройшла трохи далі, вона знаходилася позаду неї, коли її обігнав ОСОБА_5 наздоганяючи ОСОБА_7 . За спиною у ОСОБА_5 вона бачила ніж, який він тримав в руках позаду спини. ОСОБА_5 наздогнав ОСОБА_7 та однією рукою схопив її за руку, розвернув до себе. При цьому вони вже сперечалися. В цей час ОСОБА_5 почав наносити удари ножем в область тулубу ОСОБА_7 . Вона намагалася відштовхнути від себе ніж, який тримав в руці ОСОБА_5 між ними виникла штовханина, під час якої ОСОБА_7 впала на землю, а ОСОБА_5 впав на неї. При цьому ОСОБА_5 не заспокоювався, та продовжував наносити удари ножем. ОСОБА_7 почала кричати щоб викликали поліцію. Вона перелякавшись від побаченого, навидь не намагалася розняти ОСОБА_7 та ОСОБА_5 побігла на прохідну, яка знаходилася неподалік, викликати поліцію. До них на крики прибігла ОСОБА_10 яка йшла позаду них, та схопила ОСОБА_5 за руки та тулуб, намагаючись припинити дії ОСОБА_5 .. При цьому вона почала вмовляти ОСОБА_5 заспокоїтися. Інших подій вона не бачила. Викликав поліцію, вона повернулася на місце події. ОСОБА_5 вже не було, а ОСОБА_7 була в крові. Вважає, що, якщо би її та ОСОБА_10 не було поряд, то ОСОБА_5 вбив би ОСОБА_7 , оскільки остання не мала змоги противиться йому, так як він фізично значно сильніше її.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що 28 травня 2023 року, вона йшла по АДРЕСА_2 на роботу в нічну зміну. Попереду неї йшла ОСОБА_7 з ОСОБА_11 , які теж працювали на цьому ж підприємстві, та яких вона знала візуально. Між ними нікого не було. Оскільки дорога має вигін, то на якийсь час вона втратила їх з полю зору. Коли почула крики, то побігла вперед на допомогу. Коли прибігла до місця події, побачила ОСОБА_7 , яка лежала на спині на землі, на ній сидів чоловік ( обвинувачений) у якого в руках був ніж. Він розмахував ножем та намагався нанести удари по тулубу ОСОБА_7 , а вона в цей час тримала його за руки недаючи йому нанести удари. Вона схопила чоловіка обійняв його за тулуб та руки, тим самим обмеживши його рухи, при цьому почала заспокоювати та вмовляти припинити наносити удари. ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння, це було видно по його поведінці та було чутно запах алкоголю. Під час коли він почав заспокоюватися, ОСОБА_7 встигла вихопити у нього з рук ніж. Він, трохи заспокоївшись, припинив нападати на ОСОБА_7 , попросив цигарку. Коли побачив та почув ОСОБА_11 яка поверталася з прохідної підприємства та повідомила, що викликала поліцію, то підвівся на ноги та побіг в кусти.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_5 охарактеризувала свого сина з позивного боку. Вважає, що в тому що сталося, винна ОСОБА_7 , яка неодноразово провокувала її сина на сварки та бійки. Підтвердила ті обставини, що 28 травня 2023 року вони разом з сином ОСОБА_5 перебували на похороні, де вживали алкогольні напої. Але її син ОСОБА_5 , випив зовсім трохи, та не знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Пояснила, що її син має ряд хронічних захворювань та поганий стан здоров`я, у зв`язку з чим, просить суд строго його не наказувати.

Крім цього на підтвердження висунутого обвинувачення прокурором було надано письмові докази та експертні висновки, дослідженні судом безпосередньо відповідно до ст. 94 КПК України.

Так 29 травня 2023 року на підставі заяви потерпілої ОСОБА_7 було внесено відомості до ЄРДР за № 0000808 про те, що 28 травня 2023 року біля будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин, на неї напав ОСОБА_5 та наніс декілька ударів ножем в черевну порожнину, спричинив тим самим їй тілесні ушкодження у виді колото різаної рани грудної стінки, передньої черевної стінки, що проникають в черевну порожнину з пораненням тонкої кишки, колото різана рана лівого плеча, 5 пальця лівої верхньої кінцівки. Правова кваліфікація дій визначена за ст. 121 ч.1 КК України.

Постановою прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра від 20 липня 2023 року, дії ОСОБА_5 було перекваліфіковано зі ст. 121 ч.1 КК України на ст. 15 ч.3, ст. 115 ч.1 КК України.

Під час проведення огляду ділянки місцевості по АДРЕСА_4 , було встановлені залишки слідів боротьби (прим`ята трава), що зафіксовано в протоколі огляду місця події від 28 травня 2023 року з фототаблицею.

Під час проведення огляду ділянки місцевості розташованої на відстані 111 метрів від центральної похідної підприємства розташованого по АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено кухоний ніж, загальною довжиною 238 мм, довжина клинка 115 мм, ширіна 14 мм, рукоятка з двох планок, на рукоятці ножа намотана ізоляційна липка стрічка синього кольору, що зафіксовано в протоколі огляду місця події від 28 травня 2023 року з фототаблицею. Вилучений ніж визнаний речовим доказом та в подальшому на нього було накладено арешт.

В приймальному відділенні КНП НЛШМД ДМР ( місто Дніпро вулиця Володимира Антоновича, 65) було оглянуто та вилучено речі потерпілої ОСОБА_7 зі слідами крові, що зафіксовано в протколі огляду місця події від 28 травня 2023 року з фототаблицею. Всі вилучені речі в подальшому було визнано речовими доказами та на них накладено арешт.

Під час затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, 28 травня 2023 року, у останнього було вилучено джинси та светр, які в подальшому визнані речовими доказами.

На підставі постанов прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра від 29 травня 2023 року, у ОСОБА_5 було відібрано відбитки папілярних візерунків з лівої та правої руки, зрізи та змиви з лівої та правої руки, зразок крові, що зафіксовано в протоколах отримання ( відібрання) зразків для експертизи від 29 травня 2023 року та 1 червня 2023 року відповідно.

Згідно всиновку експерта № 1571 е від 29 травня 2023 року у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді десяти різаних ран долонної поверхні 2,3,4,5 пальців лівої кисті, що спричинені від дії предмету з гострим краєм, що має ріжучі властивості, які кожне окремо так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень що мають незначні скороминуючі наслідки.

Встановлені тілесні ушкодження розташовані за локалізацією доступною для спричинення власноруч в термін на який вказує ОСОБА_5 а саме 28 травня 2023 року, і виключають можливість їх виникнення як при самостійному падінні з висоти власного росту, так і після надання тілу прискорення з послідуючим падінням на площину.

На підставі постанови прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра від 26 червня 2023 року отримано тимчасовий доступ до історії хвороби ОСОБА_7 , що зафіксовано в протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 5 липня 2023 року.

На підставі постанов прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра від 29 травня 2023 року, у ОСОБА_7 було відібрано зразки крові, що зафіксовано в протоколі отримання (відібрання) зразків для експертизи від 1 червня 2023 року.

Згідно висновку експерта № 1225/1607-БД від 5 червня 2023 року кров потерпілої ОСОБА_7 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти А і анті В за ізосеролігічною системою АВ0.

Згідно висновку експерта № 1226/1606-БД від 6 червня 2023 року кров ОСОБА_5 належить до групи А з ізогемаглютинінами анти В за ізосеролігічною системою АВ0

Згідно висновку експерта № 1264/1748-БД від 09 червня 2023 року, з фототаблицею, на футболці зі слідами крові ( об`єкт 1-4) штанах з плямами крові ( об`єкт 17,19), спортивній кофті (об`єкт 6,9,10,11,12) що належать ОСОБА_7 , вилучених в приймальному відділенні КНП НЛШМД ДМР, встановлено співпадіння групової приналежності крові з груповою приналежністю крові потерпілої ОСОБА_7 . Походження крові у вказаних обьєктах від ОСОБА_7 не виключається. Даних якіб вказували на присутність крові підозрюваного ОСОБА_5 в слідах на зазначених речах не встановлено.

Згідно висновку експерта № 1263/1747 БД від 29 червня 2023 року, з фототаблицею, при проведеному дослідженні статева і групова належність змішаних слідів крові та поту на ножі не встановлена, висловитися про їх походження від ОСОБА_7 або ОСОБА_5 не є можливим.

Під час проведення слідчого експерименту 12 липня 2023 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , остання в присутності експерта та статіста показала та розказала, яким чином ОСОБА_5 наблизився до неї, як наносив удари, як вона розташовувалася по відношенню до ОСОБА_5 що зафіксовано в протоколі проведення слідчого експерименту від 12 липня 2023 року та на ДВД диску.

В судовому засіданні під час перегляду слідчого експерименту зафіксованого на ДВД диску, потерпіла підтвердила свої пояснення надані нею слідчому.

Під час проведення слідчого експерименту 12 липня 2023 року за участю свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , свідки в присутності експерта та статіста показали та розказали, яким чином ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_7 , як наносив удари, де в цей час знаходилися вони, що зафіксовано в протоколах проведення слідчих експериментів від 12 липня 2022 року та на ДВД дисках.

Пояснення надані свідками під час проведення слідчого експерименту не суперечать показам які були надані свідками в судовому засіданні під час їх допиту.

Згідно висновку експерта № 2095 е від 12 липня 2023 року виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді : колото різаної рани передньої поверхні черевної стінки зліва від середньої лінії в навколопупочній ділянці в лівій клубовій ділянці, що проникають у черевну порожнину з ушкодженням петлі тонкого кишковика, внітрішньо черевної кровотечі; не проникаючого колото різаної рани грудної клітки зліва, над лоном; колото різаної рани зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглобу; різаної рани долонної поверхні основної фаланги п`ятого пальця лівої кисті, виникли 28 травня 2023 року та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень .

Тілесні ушкодження були спричинені не меньш ніж від п`яти ударів, в короткій проміжок часу, одне за одним, послідовність їх спричинення встановити не можливо, від дії плоского колюче - ріжучого предмету, типа клинка ножа .

Характер локалізація та кількість тілесних ушкоджень виключає можливість їх спричинення власноруч, або самостійного падіння з висоти власного росту, а також від падіння після надання тілу прискорення.

Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколах слідчих експериментів проведених 12 липня 2023 року за участю потерпілої ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_11 . ОСОБА_10 .

Під час проведення слідчого експерименту 13 вересня 2023 року, ОСОБА_5 в присутності свого захисника адвоката ОСОБА_8 за участю спеціаліста, показав яким чином саме він наносив удари та по яким частинам тіла, що зафіксовано в протоколі проведення слідчого експерименту від 13 липня 2023 року та на ДВД диску.

Згідно висновку експерта № 2118 е від 14 липня 2023 року, виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді десяти різаних ран долонної поверхні 2,3,4,5 пальців лівої кісті, в строк 28 травня 2023 року, що спричинені від дії предмету з гострим краєм, що має ріжучі властивості. Різані рани могли виникнути під час вилучення ножа з лівої руки.

Механізм виникнення встановлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі проведення слідчого екперементу проведеного 13 липня 2023 року за участю ОСОБА_5 .

В судовому засіданні ОСОБА_5 не визнаючи своєї провини, декілька разів змінючи свої покази, остаточно зупинився на такій версії.

Пояснив, що саме ОСОБА_7 мала при собі ніж, який під час сварки вихопила зі своєї сумочки та почала ним погрожувати. Він, задля того, щоб заспокоїти ОСОБА_7 , схопив ніж за лезо, своєю рукою та утримував його, щоб вона не змогла нанести йому удари. При цьому в процесі боротьби розвернув лезо ножа в бік ОСОБА_7 . Під час боротьби, ОСОБА_7 перечипилася через траву, та впала, потягнув його за собою, тому він впав на неї. Припускає, що в процесі боротьби, він ненавмисно міг вдарити ОСОБА_7 ножем. Намагаючись декілька разів піднятися, на ноги, він знов падав на ОСОБА_7 у зв`язку з чим спричинив останній декілька ножових поранень.

За зміненими показами обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ухвали суду було призначено, та проведено слідчий експеримент на місці події.

Під час слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_5 потерпілої ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_9 , експерта ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_5 на місці події по АДРЕСА_2 , детально розповів, як саме на його думку він міг спричинити потерпілій ОСОБА_7 , тілесні ушкодження, що зафіксовано в протоколі проведення слідчого експерименту від 12 грудня 2023 року та на ДВД Диску.

На підставі данних отриманих під час проведення 12 грудня 2023 року слідчого експерименту було проведено повторну судово медичну експертизу. Згідно висновку повторної судово медичної експертизи № 13 е від 2 січня 2024 року, у ОСОБА_7 , встановлені тілесні ушкодждення: дві колото-різані рани передньої поверхні черевної стінки зліва від середньої лінії в навколопупочній ділянці, в лівій клубовій ділянці ( 95 см від опорної поверхні) що проникають у черевну порожнину в напрямку спереду назад практично горизонтально, з ушкодженням петлі тонкого кишковика внутрішньо черевна кровотеча; - дві непроникаючі колото різані рани грудної клітки зліва ( 118 см. від опорної поверхні) що переходить у рановий канал в горизонтальному напрямку, медіально; над лоном ( 85 см від опорної поверхні) що переходить у рановий канал горизонтально, спереду назад; колото різана рана зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглобу; різана рана долонної поверхні основної фаланги п`ятого пальця лівої кісті .

Кількість тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 їх локалізації, напрямок ранових каналів суперечать механізму їх спричинення , на які було вказано обвинуваченим ОСОБА_5 під час слідчого експеременту 12 грудня 2023 року.

Тілесні ушкодження у ОСОБА_7 з урахуванням їх локалізаці та напрямку ранових каналів виключають можливість їх виникнення при спричиненні власноруч, та неможливість їх виникнення внаслідок як самостійного падіння з висоти власного росту, так і після надання тілу прискорення, на що було вказано обвинуваченим ОСОБА_5 під час слідчого експерименту.

Таким чином, змінені в судовому засіданні покази обвинуваченого ОСОБА_5 щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 не мають під собою підгрунтя, у зв`язку з чим суд їх розцінює як спробу обвинуваченого ОСОБА_5 уникнути покарання.

Обґрунтування обвинуваченого ОСОБА_5 наявності в нього тілесних ушкоджень лівої руки (різані рани) тим, що він намагався вирвати ніж з рук потерпілої ОСОБА_7 коли вона нібито наносила йому удари, не знайшла свого підтвердження під час судового засідання, ні в показах свідків ні у висновках експертиз. Навпаки була спростована висновком експерта № 2118 е від 14 липня 2023 року, за яким, різані рани на лівій руці ОСОБА_5 могли виникнути під час вилучення ножа з лівої руки.

Також під час судових засідань, обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово наголошував на часткову втрату емоційного контролю над своїми діями, та про перебування в стані тимчасового психічного розладу, під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 у зв`язку з чим судом було призначено судово психіатрічну експертизу.

Згідно висновку судово психіатрічного експерта № 436 к, від 09 серпня 2024 року, ОСОБА_5 в період часу, до якого відноситься інкріміноване йому діяння, не виявляв і в теперешній час не виявляє будь яких психічних розладів. За своїм психічним станом під час інкрімінованого йому діяння, а також в теперешній час, він міг усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 під час зміни своїх показів, наголошував на застосуванні до нього під час досудового розслідування недозвільних методів ведення досудового розслідування, а також застосування до нього фізичного та психічного впливу під час затримання, у зв`язку з чим суд звернувся до ТУ ДБР у місті Полтаві із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено до ЄРДР № 0000253 від 24 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 365 ч.2 КК України, та розпочато досудове розслідування.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві від 16 квітня 2024 року, кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000253 від 24 січня 2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 365 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення у діях службових осіб правоохоронного органу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не погоджуючись із висунутим обвинуваченням вказував що він не мав умислу на вбивство ОСОБА_7 а завдавав удари потерпілій перебуваючи в стані необхідної оборони, здійснюючи захист від її неправомірних дій внаслідок чого перевищив межі необхідної оборони .

З огляду на викладені докази сторони обвинувачення та докази отримані під час судового провадження, враховуючи наведену позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Частиною 3 ст. 27 Конституції України передбачено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я від протиправних посягань.

За ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Таким чином, сутність необхідної оборони полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання.

Отже, для вирішення питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж необхідно врахувати конкретні обставини кримінального провадження, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

При цьому у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.

Визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій обвинуваченого, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки підсудного стосовно потерпілого до та після вчинення злочину.

На підставі переліченого суд зазначає, що на відміну від кримінального правопорушення передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, відповідальність за яку передбачена за вбивство, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК, є мотив діяння, а саме: захист винної особи її охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання, відповідальність за яке настає лише у випадку перевищення особою, яка захищається, меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

Захист особи визнається виправданим лише протягом часу існування стану необхідної оборони, що визначається тривалістю суспільно небезпечного посягання, що потребує свого негайного відвернення чи припинення.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

В судовому засіданні було встановлено, що 28 травня 2023 року, ОСОБА_5 знаючи про графік роботи потерпілої та її маршрут, добровільно, з власних міркувань, прийшов на ділянку місцевості по АДРЕСА_2 , приніс із собою заздалегідь приготований ніж, та знаходячись в зазначеному місці, залишився чекати на ОСОБА_7 . Тобто всі дії , які передували події, були добровільними та свідомими. Зустрівши ОСОБА_7 саме ОСОБА_5 розпочинає з нею розмову, в той час, коли розмова переходить в сварку, хапає її за руку, і саме він дістає ніж, яким погрожує потерпілій. Тоб то саме дії обвинуваченого несли загрозу життю та здоров`ю потерпілої, в той час як потерпіла була змушена оборонятися від його нападів. Що також підтверджується показами самої потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 ..

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 щодо ненавмисного ( шляхом падіння) спричинення потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень , не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовані висновком повторної судово медичної експертизи № 13 е від 2 січня 2024 року.

Таким чином суд прийшов до переконання, що дії з боку потерпілої ОСОБА_7 не можна розцінювати як суспільно небезпечне посягання на охоронювані законом права та інтереси обвинуваченого ОСОБА_5 . Навпаки, як було встановлено в судовому засіданні саме дії ОСОБА_5 посягали на життя та здоров`я потерпілої, і саме вона була змушена обороняться від небезпечних посягань. З огляду на викладене, виходячи з характеру та локалізації тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_7 , їх кількості, спрямованості дій обвинуваченого ОСОБА_5 на умисне заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, із заздалегідь заготовленим предметом (ножем), а також подальшу поведінку обвинуваченого, якого змогли зупинити та заспокоїти тільки за допомогою сторонньої сили, враховуючи його поведінку після нанесення тілесних ушкоджень та зникнення з місця події, суд приходить до висновку що такі дії ОСОБА_5 за своїми ознаками не становлять необхідної оборони (перевищення її меж).

Поєднання обставин, обстановки та умов, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, дає суду підстави вважати, що його вчинення було викликане бажанням ОСОБА_5 . вчинити розправу над ОСОБА_7 враховуючи наявність неприязних відносин між ними , які виникли з приводу розриву сімейних стосунків.

Сукупність таких обставин виключає кваліфікацію умисного вбивства у стані необхідної оборони, а відтак і перевищення її меж.

Також під час судового засідання, не погоджуючись з пред`явленим обвинуваченням, обвинувачений ОСОБА_5 посилався на ті обставини, що умислу на вбивство в нього не було, а тому його дії неодхідно кваліфікувати за ст. 121 ч.1 КК України, як нанесення тяжких тілесних ушкоджень.

Суд розглядаючи зазначене питання приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Умисне вбивство відрізняється від нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, спрямованістю умислу винного, його суб`єктивним ставленням до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Так, з системного аналізу закону випливає, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів, необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Згідно з ч.1 ст.15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи, потерпілій ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження які згідно висновку експерта № 2095 е від 13 липня 2023 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для жииття.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 маючи фізичну перевагу над потерпілою, наніс потерпілій не меньш п`яти ударів ножем, в область життєво важливих органів (черевної порожнини) що свідчить про наявність прямого умислу на вбивство, тобто ОСОБА_5 розумів суспільну небезпеку свого діяння, передбачав суспільно-небезпечні наслідки у виді смерті потерпілої та бажав їх настання.

Свої дії ОСОБА_5 припинив лише у зв`язку з втручанням сторонньої особи свідка ОСОБА_10 яка шляхом застосування фізичної сили та вмовлянь, зуміла зупинити обвинуваченого від нанесення ударів. В цей час потерпіла ОСОБА_7 скориставшись моментом, змогла забрати у обвинуваченого ніж, та кинути його осторонь. При тому в той час, коли свідок ОСОБА_14 викликала поліцію та швидку медичну допомогу, свідок ОСОБА_10 знаходилася поряд з потерпілою не дозволяючи обвинуваченому продовжувати свої дії. Усвідомив скоєне, ОСОБА_5 з місця події зник не прийнявши будь яких дій щодо врятування життя потерпілої. Таким чином лише наявність третіх осіб, іх активна позиція, змогли зупинити продовження нанесення тілесних ушкоджень потерпілій.

Таким чином сукупність таких обставин виключає кваліфікацію нанесення тяжких тілесних ушкоджень оскільки на думку суду, умисел ОСОБА_5 був направлений саме на умисне вбивство.

Не визнання своєї провини, постійні зміни показів з боку обвинуваченого ОСОБА_5 суд розцінює як спосіб захисту задля уникнення покарання.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Таким чином суд, на підставі ст. 94 КПК України дослідивши всі обставини справи та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність наданих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 доведена поза розумнім сумнівом, а його дії за ст. 15 ч.3, ст. 115 ч.1 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він вчинив незакінчений замах на умисне вбивство.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому суд враховує, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так ОСОБА_5 будучи раніше не судимим, вчинив особливо тяжкий злочини, пов`язаний із позбавленням життя особи, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітню доньку: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , частково визнав свою провину, під час судового засідання вибачився перед потерпілою та висловив жаль за скоєне, але потерпіла не дивлячись на вибачення наполягає на суворій мірі покарання.

Пом`якшуючих провину обставин судом не встановлено.

Обтяжуючі провину обставини передбачені ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних або близьких відносинах.

В обвинувальному акті відносно обвинуваченого ОСОБА_5 як обставину яка обтяжує покарання, не зазначено вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Потерпіла ОСОБА_7 та свідки посилалися на перебування обвинуваченого в стані алкогольного спьяніння, що також підтверджується поясненнями самого обвинуваченого , який не заперечував, що не задовго до події він вживав алкогольні напої. Проте, орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення не інкримінував останньому такої обтяжуючої обставини, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Враховуючи, що встановлення таких обставин судом, погіршує становище обвинуваченого, суд не знаходить підстав для посилання у вироку на встановлення такої обтяжуючої покарання обвинуваченому обставини, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що відповідає вимогам ст. 337 КПК України.

За таких даних про особу обвинуваченого, обставин скоєного злочину, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, доходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, так як не находить підстав для застосування вимог ст. 69, 75,76 КК України, оскільки ізоляція обвинуваченого від суспільства відповідає вимогам справедливості при застосуванні даного виду покарання і відображає співмірність злочину та кари, оскільки таке покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного. При призначенні покарання суд також враховує вимоги ст. 68 ч.3 КК України.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 .

В рамках кримінального провадження потерпілою ОСОБА_7 був заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування завданої їй кримінальним правопорушенням моральної шкоди в розмірі 1 000 000 гривень.

Свої позовні вимоги потерпіла ОСОБА_7 обґрунтовує погіршенням психічного та фізичного стану після події. Так, за поясненнями потерпілої, остання в наслідок дій обвинуваченого, тривалий час проходила лікування, що вимагало від неї додавання значних зусиль для організації свого життя. Під час лікування вона окрім фізичних страждань несла ще і моральні страждання, оскільки змушена була терпіти біль та була фізично обмежена в своїх діях. Окрім цього тривале лікування позбавляло її можливості працювати, що в свою чергу змушувало докладати додаткових зусиль щодо матеріального забезпечення іі самої та її малолітньої доньки. Також після нападу, вона тривалий час перебувала в стресовому стані та боялася вийти на вулицю.

Обвинувачений ОСОБА_5 позовні вимоги визнав частково. Вважає, що сума цивільного позову значно завищена та не обґрунтована. Просить суд зменшити розмір моральної шкоди що підлягає відшкодуванню.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім`ї чи близьких родичів.

На підставі п. 9 Постанови № 4 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про стягнення на користь ОСОБА_7 завданої останній моральної шкоди, суд зважає на обсяг страждань, перенесених потерпілою через спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень, що змушувало останню довгий час відновлюватися від перенесеної травми, що безсумнівно призводить до покладення значних зусиль на потерпілу для відновлення її психологічного стану.

Зважаючи на викладене, через доведеність моральних страждань ОСОБА_7 , враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених потерпілою ОСОБА_7 вимог по відшкодуванню моральної шкоди шляхом стягнення на її користь з обвинуваченого ОСОБА_5 суми 50 000 гривень, що, беручі до уваги обставини події кримінального правопорушення, суд вважає спів розмірним обсягу понесених потерпілою моральних страждань.

Щодо запобіжного заходу.

ОСОБА_5 було затримано 29 травня 2023 року, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. ( том 1 а.с.95)

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 30 травня 2023 року відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 4 квітня 2024 року, запобіжний захід у виді тримання під вартою, було змінено на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який неодноразово продовжувався, в останнє до 23 листопада 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_5 перебував під вартою в період з 29 травня 2023 року по 4 квітня 2024 року включно, а в подальшому перебуває під цілодобовим домашнім арештом в період з 5 квітня 2024 року по час винесення вироку.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбуття покарання строк перебування під вартою з 29 травня 2023 року по 4 квітня 2024 року включно, із розрахунку що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

На підставі ч.7 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбуття покарання строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 5 квітня 2024 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених цією статтею.

За відсутності клопотань сторони обвинувачення та відсутності підстав для зміни обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зважаючи на відсутність нових ризиків, визначених ст. 177 КПК України, то такий запобіжний захід слід подовжити обвинуваченому до моменту набуття вироком суду законної сили, з покладенням обов`язків, визначених раніше ухвалою суду про обрання такого запобіжного заходу.

Через вирішення питання речових доказів по справі, суд дійшов висновку про необхідність скасування арешту, накладеного ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 1 червня 2023 року.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрат на залучення експерта, відповідно до ст.ст.124-126 КПК України не має.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 15 ч.3 ст. 115 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання відповідно до ст. 72 ч.5 КК України строк перебування під вартою з 29 травня 2023 року по 4 квітня 2024 року включно із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання відповідно до ст. 72 ч.7 КК України строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 5 квітня 2024 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає три дні перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді цілодобового домашнього арешту продовжений за ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 23 вересня 2024 року - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 50 000 гривень.

Арешт накладений ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 1 червня 2023 року, на:

- предмети вилучені в ході проведення обшуку ОСОБА_5 у службовому кабінеті №209 ВПР № 3 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області, а саме на : джинси синього кольору, що поміщено та запаковано до паперового конверту коричневого кольору; светр сірого кольору із біркою «denri», що поміщено до картонної коробки коричневого кольору, як опечатано паперовою біркою;

- предмети вилучені в ході проведення огляду місця події по АДРЕСА_2 а саме на : предмет зовні схожий на ніж , загальною довжиною - 238 мм, довжина леза - 115 мм, ширина - 14 мм, рукоятка складається з двох планок, які з`єднані металевими заклепками, та замотані ізоляційною липкою стрічкою синього кольору. На ножі наявні сліди речовини бурого кольору - скасувати.

Речові докази:

- джинси синього кольору, що поміщено та запаковано до паперового конверту коричневого кольору; светр сірого кольору із біркою «denri», що поміщено до картонної коробки коричневого кольору, як опечатано паперовою біркою, які згідно квитанції № 1349 від 13 липня 2023 року зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 3 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_5 як належне йому майно;

- футболку світло зеленого кольору на якій наявні два розрізи, спортивні штани чорного кольору з сірими вставками з нижньої частини штанів, спортивну кофту сірого кольору з капюшоном з наявними 2 розрізами, запаковані до паперових конвертів на яких наявний запис «До висновку експерта № 1264/1748-БД за 2023», які згідно квитанції № 1349 від 13 липня 2023 року зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 3 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_7 як належне їй майно.

- предмет зовні схожий на ніж , загальною довжиною 238 мм, довжина леза 115мм, ширина 14 мм, рукоятка складається з двох планок, які з`єднані металевими заклепками, та замотані ізоляційною липкою стрічкою синього кольору. На ножі наявні сліди речовини бурого кольору запакований до паперового конверту на якому наявний запис «До висновку експерта № 1264/1747-БД за 2023».

- зразок крові ОСОБА_5 , залишки змивів та витяжок з об`єктів; що запаковані до паперового конверту на якому наявний запис «До висновку експерта № 1264/1747-БД за 2023»; - змиви та нігтьові зрізи, що запаковані до паперового конверту на яких наявний запис «До висновку експерта № 1264/1746-БД за 2023»; - зразок крові ОСОБА_7 який запакований до паперового конверту на якому наявний запис «До висновку експерта № 1225/1606-БД за 2023», які згідно квитанції № 1349 від 13 липня 2023 року зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 3 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1