Справа № 932/6406/24
Провадження № 1-кп/932/458/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000836 від 02.07.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні вислухавши позиції учасників процесу щодо можливості призначення справи до розгляду, судом було встановлено, що зазначена кримінальна справа підсудна Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська, підстав для закриття чи зупинення провадження по справі не має, обвинувальний акт та додатки до нього складені у відповідності до вимог КПК України, кримінальна справа може бути призначена до розгляду по суті суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

На підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з огляду на наявність наступних ризиків.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість обвинувачення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вчинили тяжкий злочин, який відповідно до санкцій ч. 4 ст. 185 КК України передбачає до 8 років позбавлення волі, що не виключає того, що обвинувачені можуть:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, щоб уникнути покарання за вчинений ним злочин;

-вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 корисливих злочинів проти власності;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні

Тобто встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, підтверджується тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який згідно ст. 12 КК України, віднесені до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Обвинувачені не мають постійного місця роботи, не мають міцних соціальних зв`язків, тому вони усвідомлюючи те, що вчинили кримінальне правопорушення, яке має незворотній характер, з метою уникнення покарання за нього, знаходячись на волі можуть переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні: досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення стало відомо анкетні дані учасників досудового розслідування, крім цього відомо місце мешкання свідків та потерпілого у кримінальному провадженні. Крім того, на даний час не проведений повний обсяг експертиз по кримінальному провадженню, тому наявний ризик того, що у разі обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, не позбавляється можливості впливати на свідків, потерпілого та експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не маючи постійного місця роботи, постійного офіційного та законного джерела доходу, а отже законних засобів для існування, можуть знову вчинити умисний корисливий злочин.

Прокурор у судовому засіданні підтримав зазначену правову позицію сторони обвинувачення та просив задовольнити клопотання про продовження строків тримання під вартою щодо обвинувачених у зв`язку із наведеними ризиками, зібраними матеріалами кримінального провадження та об`єктивною неможливістю суду завершити судовий розгляд до закінчення терміну дії запобіжного заходу обвинувачених.

Стороною захисту під час судового засідання були заявлені клопотання щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зміну такого запобіжного заходу на альтернативний, більш м`який.

Захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просила суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали позиції своїх захисників та просили змінити їм запобіжний захід на домашній арешт.

Потерпілий у судовому засіданні підтримав правову позицію прокурора.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, приписи якої є імперативними та не передбачають обрання альтернативного запобіжного заходу, тому відсутні підстави для застосування відносно обвинувачених іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту. За таких обставин, доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, недоведеність існування підстав для обрання стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

Відповідно до пункту третього частини першої статті 176 КПК України до запобіжних заходів відноситься тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу (частина перша статті 183 КПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК однією з підстав для продовження строку тримання під вартою особи є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, які відносяться до тяжких злочинів, відповідно до вимог ст. 12 КК України, та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Щодо обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття "обґрунтованої підозри", суд, враховуючи ст. 8, 9 КПК, керується усталеною практикою ЄСПЛ, згідно з якою обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", п. пунктом 175; рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Водночас факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 року N 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчиненні злочину.

Водночас, суд на сьогодні не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності чи достовірності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та встановлених обставин достатньою для виправдання подальшого розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Під час розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризики передбачені п. 1, 3, 5 КПК України знайшли своє підтвердження.

Кримінальні правопорушення, за якими обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів проти власності, що загрожує обвинуваченим, за умови доведеності їхньої вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачені з метою уникнення покарання, можуть здійснювати вплив на свідків, які на сьогодні не допитані судом. Крім того, тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування обвинувачених від суду.

Доводи обвинувачених та захисників щодо зміни запобіжного заходу, суд вважає непереконливими і необґрунтованими, оскільки стороною захисту не доведено належними та допустимими доказами зміни всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, зменшення або зникнення ризиків, які обумовлювали обрання запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Відтак, обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3ст. 183КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В даному аспекті суд зважає не лише на обсяг пред`явленого обвинувачення, а виходить і з тих позицій Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення "Гафа проти Мальти" від 22.05.2018 № 54335/14).

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу обвинувачених, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.

Також, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_7 заставу у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3, 4 ст. 183 цього Кодексу, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду у провадженні якого перебуває кримінальне провадження; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, до розгляду у судовому засіданні на 13 год. 00 хв. 23 серпня 2024 року.

Розгляд справи проводити у відкритому судовому засідання суддею одноособово, з викликом учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 жовтня 2024 року включно.

Установити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_6 під вартою, є 17 жовтня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень) 00 коп.

Установити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_6 , або іншою фізичною чи юридичною особою, застави у розмірі 90 840 грн (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень) 00 коп., ОСОБА_6 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_6 будуть покладені такі обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього, застава звертається у дохід держави.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 жовтня 2024 року включно.

Установити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_7 під вартою, є 17 жовтня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень) 00 коп.

Установити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_7 , або іншою фізичною чи юридичною особою, застави у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень) 00 коп., ОСОБА_7 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_7 будуть покладені такі обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього, застава звертається у дохід держави.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на домашній арешт відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання копії.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Суддя ОСОБА_1