Провадження №1-кс/592/6971/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , без фіксації процесуальної дії технічними засобами, розглянув клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000137 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що фізична особа вимагає від громадянина неправомірну вимогу за вчинення впливу на особу, уповноважену на виконання функції держави з метою прийняття рішення на користь заявника.

Установлено, що викладач фізичної культури Сумського центру професійно-технічної освіти харчових технологій, торгівлі та ресторанного сервісу ОСОБА_4 вимагає від громадянина ОСОБА_5 неправомірну вигоду за допомогу у навчанні, а саме, у вирішенні питання з керівництвом закладу освіти про невідвідування останнім навчання взагалі, здачу заліків та іспитів без присутності, подання його прізвища до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання відстрочки від мобілізації на час навчання та через рік отримання документів про здобуття освіти, тобто за вчинення впливу на особу, уповноважену на виконання функції держави з метою прийняття рішення на користь заявника.

Під час проведення 03.09.2024 р. допиту потерпілого ОСОБА_5 останній підтвердив обставини вчинення відносно нього злочину. Зазначив, що мав намір вступити до Державного навчального закладу «Сумський центр професійно-технічної освіти харчових технологій, торгівлі та ресторанного сервісу», що розташований на АДРЕСА_1 .

Вийшовши з кабінету приймальної комісії, зустрів раніше незнайомого чоловіка, що представився ОСОБА_6 , який повідомив, що працює викладачем фізичного виховання в цьому закладі. Під час розмови ОСОБА_5 вказав, що бажає вступити на навчання до закладу, на що останній зазначив, що може допомогти з навчанням, насамперед вирішить питання з керівництвом закладу освіти про невідвідування навчання взагалі, здачу заліків та іспитів без присутності, а також надасть його прізвище до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання відстрочки від мобілізації на час навчання та через рік отримання документів про здобуття освіти. Серед іншого, повідомив, що за послуги останній повинен надати грошові кошти в сумі 1000 (тисяча) доларів США, а також віддати йому свою карту, на яку буде нараховуватись стипендія. Після чого, розмова була завершена.

10.10.2024 р. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10.10.2024 р. на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми за №592/16357/24 від 04.10.2024 р. проведено обшук за адресою АДРЕСА_2 де з 2021 фактично проживає ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено: ОСОБА_7 заява до Договору про надання банківських послуг, який був укладений між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та банком «Monobank »від 20.01.2024, поміщено до спец-пакету PSP 2179666; банківська картка «Monobank » № НОМЕР_1 , дійсна до 06/28, поміщено до спец-пакету PSP 2179666; банківська картка « ПУМБ» № НОМЕР_2 , дійсна до 01/27, поміщено до спец-пакету PSP 2179666; банківська картка «ПриватБанк», для виплат, № НОМЕР_3 , дійсна до 05/27, поміщено до спец-пакету PSP 2179666; банківська картка «ПриватБанк», для виплат, № НОМЕР_4 , дійсна до 06/28, поміщено до спец-пакету PSP 2179666.

З приводу значення виявлених та вилучених предметів, речей і документів для встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення слід зазначити наступне.

Вилучені речі є безпосереднім знаряддям вчинення кримінального правопорушення та використовувались у злочинній діяльності ОСОБА_4 .

На даний час з метою встановлення вичерпної інформації що міститься на вилучених речах, виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, з метою проведення слідчих дій передбачених главою 21 КПК України. У інший спосіб отримати підтвердження чи спростування використання вказаного майна у якості знаряддя вчинення кримінального правопорушення не видається за можливе.

З огляду на викладене, наразі існує необхідність у проведенні відповідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій з вказаним майном, зокрема: огляд із залученням спеціалістів та/або призначення необхідних судових експертиз тощо.

В той же час, одним із процесуальних джерел доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, є речові докази. Їх поняття закріплено у ст. 98 КПК України, яка визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

У судове засідання слідчий не з`явився.

Перевіривши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що 03.09.2024 р. у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000137 зареєстровано кримінальне провадження за ч. 3 ст. 369-2 КК України, досудове розслідування у якому здійснює Сумський РУП ГУНП в Сумській області.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч. ч. 1 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину та є можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000137 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно: ОСОБА_7 заява до Договору про надання банківських послуг, який був укладений між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та банком «Monobank»від 20.01.2024, поміщено до спец-пакету PSP 2179666;

Банківська картка «Monobank» № НОМЕР_1 , дійсна до 06/28, поміщено до спец-пакету PSP 2179666;

Банківська картка «ПУМБ» № НОМЕР_2 , дійсна до 01/27, поміщено до спец-пакету PSP 2179666;

Банківська картка «ПриватБанк», для виплат, № НОМЕР_3 , дійсна до 05/27, поміщено до спец-пакету PSP 2179666;

Банківська картка «ПриватБанк», для виплат, № НОМЕР_4 , дійсна до 06/28, поміщено до спец-пакету PSP 2179666.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1