Справа №173/2129/24
Провадження №1-кп/209/287/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження, відомості про яке внесено 19.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, працюючого на посаді охоронця філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат», неодруженого, без утриманців, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у невстановлений слідством час, але не пізніше 01.11.2015 року, реалізовуючи свій злочинний умисел на отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, прибув до будівлі Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації, що розташована за адресою: площа Олександра Поля, буд, 5, АДРЕСА_2 , де склав заяву № 058714 та заповнив декларацію про доходи, з метою отримання субсидій на житлово- комунальні послуги, бланки яких затверджені положенням про порядок призначення житлових субсидій, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848. При цьому зазначив у декларації неправдиві відомості, а саме вказав, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору оренди житлового приміщення від 01.10.2015, при цьому не повідомив уповноважену особу Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації про те, що він на підставі договору дарування від 22.04.2002 є власником частини вказаного житлового будинку.

Після чого, Управлінням соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації було винесено Рішення в якому було призначено та зазначено Розрахунок субсидій на ЖКП, відповідно до заяви № 058714. Продовжуючи вчиняти злочин, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих міркувань, в період часу з 01.11.2015 по 30.10.2016, не маючи права на отримання субсидій на оплату житлово-комунальних послуг, розуміючи, що працівникам Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації заборонено вимагати від громадян документи, що не передбачені Положенням, не повідомивши Управління про обставини, що унеможливлюють отримання ним субсидій, щомісячно в сумі 1613 грн. 53 коп. отримував відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Таким чином, ОСОБА_4 , неправомірно отримав субсидію на оплату житлово-комунальних послуг у сумі 8255 гривень 76 копійок.

Дії ОСОБА_4 виразились у наданні завідомо неправдивої інформації органам державної влади, з метою одержання субсидій кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України (у редакції Закону України № 4025-VІ від 15.11.2011).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 222 КК України на підставі ст. 49 КК України, яке вмотивовано тим, що інкримінований йому злочин, на момент його вчинення, відноситься до злочину невеликої тяжкості та строк притягнення до кримінальної відповідальності за вказаною статтею на теперішній час сплив, у зв`язку з чим, просив закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідності.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку щодо можливості закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 з підстав, наведених у клопотанні.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 без її участі, вказала, що поданий нею цивільний позов підтримує у повному обсязі.

Суд, заслухавши клопотання обвинуваченого, думку прокурора, з`ясувавши позицію обвинуваченого та впевнившись у її добровільності та усвідомленні ним наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою ст. 284 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КК України, ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За приписами ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, судом встановлено, що згідно матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 222 КК України, яке інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 , вчинено ним у невстановлений слідством час, але не пізніше 01.11.2015 року.

01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII, відповідно до якого діє нова редакція ст. 12 та ст. 49 КК України, а нова санкція ч. 1 ст. 222 КК України погіршує становище обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, в редакції Закону України від 08.04.2014 року № 1183-VII, який діяв станом на 01.11.2015 року, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, в редакції Закону України від 15.11.2011 року № 4025-VI, який діяв станом на 01.11.2015 року, злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України, санкція якої, на момент його скоєння, передбачала покарання у виді штрафу від тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 222 КК України, відповідно до класифікації є злочином невеликої тяжкості в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Разом з тим, за змістом ст.ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованої у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, зазначено, що у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що з дня вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 222 КК України, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України віднесене до категорії злочинів невеликої тяжкості, минув визначений законом строк давності, крім того, по справі відсутні обставини, які б зупиняли або переривали його перебіг, що підтвердив прокурор у судовому засіданні, клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки за приписом вказаної статті кримінального закону і п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим видом звільнення.

Що стосується цивільного позову, який заявлений Управлінням соціальної та ветеранської політики Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у розмірі 8255,76 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Тобто, рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути прийняте лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи постановлення ухвали про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

У даному випадку, вирішення цивільного позову при звільнені особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону. А тому, його необхідно залишити без розгляду.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити цивільному позивачу його право у відповідно до вимог ч. 7 ст. 128 КПК України пред`явити залишений у даному кримінальному провадженні без розгляду цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

При вирішенні питання про стягнення з ОСОБА_4 витрат на проведення судово-економічної експертизи, суд керується позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.09.2022 року по справі № 203/241/17, та зазначає, що судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 49 КК України, в редакції закону станом на 01.11.2015 року, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 285 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, відомості про яке 19.07.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України, закрити.

Цивільний позов Управління соціальної та ветеранської політики Кам`янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у розмірі 8255,76 грн., - залишити без розгляду.

Процесуальні витрати на проведення судово-економічної експертизи від 25.06.2023 року № СЕ-19/104-24/25820-ЕК в розмірі 9087,36 гривень, віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1