Справа № 442/7750/24
Провадження № 1-кс/442/1430/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року слідча суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі клопотання старшого дізнавача СД Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , про арешт майна, -

в с т а н о в и л а:

Старший дізнавач СД Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до суду у межах кримінального провадження №0000216, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.09.2024 приблизно о 19.27 год у провул. Стебницькому в м. Дрогобичі Львівської області у ОСОБА_5 працівниками поліції виявлено кристалічну речовину білого кольору, що зовні схожа на наркотичний засіб, яку він попередньо знайшов та зберігав для власного вжитку, без мети збуту.

Під час проведення огляду місця події ОСОБА_5 добровільно видав кристалоподібну речовину білого кольору, яка знаходилась у зіп-пакеті, який в подальшому було поміщено у спец.пакет PSP0001141, опечатано та підписано понятими.

Опитаний по суті виявленого факту ОСОБА_5 пояснив, що близько 18 год 00 хв 16.09.2024, коли він знаходився на автобусній зупинці, яка розташована на АДРЕСА_1 , на землі побачив зіп-пакет. Біля нього в цей час нікого не було. Одразу ж підняв його і побачив, що у ньому знаходиться кристалоподібна речовина білого кольору, і зрозумів, що це наркотичні засоби за назвою "солі пвп". Вказав на те, що знає, як вони виглядають, бо колись неодноразово вживав наркотичні засоби. Вирішив їх заховати собі у кишеню, щоб в подальшому, коли у нього буде змога, вжити їх самостійно, без мети збуту. Даний зіп-пакет заховав собі у ліву кишеню своїх спортивних штанів. Вирішив піти у лісовий масив, щоб вжити дану речовину. Пройшовши пару метрів, зупинився на ділянці дороги навпроти невідомого будинку, біля якого є церква, і в цей час побачив, як біля нього під`їхав автомобіль та зупинився неподалік. Почав одразу ж нервувати, обернувся від нього та тримався міцно за кишені. Тоді з автомобіля вийшов чоловік, який підійшов до нього, та представився працівником поліції та запитав його, що з ним, чому він нервує та чи має він щось при собі заборонене. Він розповів, що знайшов наркотичну речовину, яку хотів вжити. У подальшому приїхали ще працівники поліції та він у присутності понятих добровільно видав працівникам поліції зіп-пакет із вмістом наркотичних засобів та не заперечував щодо їхнього вилучення. Жодних претензій до нікого немає.

З метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати вилучене майно, яке є доказом кримінального правопорушення, унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, також з метою проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно.

Дізнавач у судове засідання не з`явилася, просила розглянути клопотання без її та прокурора участі.

Неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу наступного висновку.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, 16.09.2024 зареєстровано кримінальне провадження №0000216, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.309 КК України, слідчі, які здійснюють досудове розслідування ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , прокурори, які здійснюють процесуальне керівництво ОСОБА_7 , ОСОБА_4

17.09.2024 старшим дізнавачем СД Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області винесено постанову про визнання речовим доказом у даному кримінальному провадженні кристалоподібну речовину, білого кольору, яка знаходилась у зіп-пакеті, який в подальшому було поміщено у спец.пакет PSP0001141, опечатано та підписано понятими.

Положеннями статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу).

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що дізнавачем доведено правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також те, що накладення арешту на зазначене у клопотанні майно буде мати вагоме значення для швидкого, повного та неупередженого розслідування вказаного кримінального правопорушення. Відтак, з метою попередження негативних наслідків, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

Клопотання старшого дізнавача СД Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна задоволити.

Накласти арешт на майно, що вилучене 16.09.2024 у ході огляду місця події в ОСОБА_5 , а саме, кристалоподібну речовину білого кольору, що знаходилась у зіп-пакеті, яку поміщено у спец.пакет PSP 0001141, опечатано та підписано понятими.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Копію ухвали надіслати, у відповідності до ч. 7 ст. 173 КПК України, дізнавачу, прокурору не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1