Справа № 395/1250/24
Провадження № 1-кп/395/73/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6

під час судового засідання, щодо розгляду кримінального провадження за № 1-кп/395/73/2024, внесеного в ЄРДР за № 0000272 від 31.05.2024 року, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Капітанівка, Новомиргородського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, студента 5 курсу Черкаського державного бізнес коледжу, непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомиргородського районного суду Кіровоградської області перебуває обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження № 0000272 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Під час судового засідання за даним кримінальним провадженням прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час закінчується строк дії попередньої ухвали суду про обрання міри запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та під час досудового розслідування існували та на даний час продовжують існувати ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 заперечували проти клопотання прокурората просили змінити його на цілодобовий домашній арешт.

Потерпілий в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши вищевказані показання, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою щодо ОСОБА_6 за такими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що як під час досудового розслідування існували та на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років.

Водночас, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Зважаючи на викладене, суд все ж приходить до висновку, що обставини, на які посилався слідчий суддя при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, не змінилися. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Обставини особистого життя та соціальної адаптації у суспільстві свідчать про наявність певних ознак нестабільного характеру поведінки обвинуваченого у звичайному житті (враховуючи обґрунтовану підозру вчинення тяжкого кримінального правопорушення та його поведінку), що дає підстави стверджувати те, що домашній арешт не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.

Оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи ризик втечі, зумовлений тяжкістю покарання за інкримінованим йому злочином та обґрунтованість підозри, яка встановлена (та не спростована) при застосуванні запобіжного заходу, суд вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Згідно даних, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_6 , останній не працював, не перебуває у зареєстрованому шлюбі та немає на утриманні малолітніх дітей, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, отже є реальні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 залишаючись на свободі, матиме змогу вчинити нове кримінальне правопорушення, що в свою чергу вказує на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тримання під вартою обвинуваченого як запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя.

Аналізуючи вищевказані безсумнівно встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з підстав, зазначених у мотивувальній частині вказаної ухвали суду.

Крім того, дане кримінальне провадження має підвищений суспільний інтерес, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості ОСОБА_6 .

Крім цього, під час судового засідання за даним кримінальним провадженням прокурором заявлено клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки згідно інформації, яка була надана захисником ОСОБА_4 у ході судового засідання, та яка надала копію консультаційного висновку спеціаліста від 13.05.2024 року, ОСОБА_6 встановлено діагноз: тривожно-депресивний розлад, тому виник сумнів щодо його психічного стану та наявності у нього психічної хвороби.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заявленого клопотання.

Потерпілий виніс вирішення вказаного питання на розсуд суду.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення судово психіатричної експертизи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 509 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є: поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30.05.1997 №8, роз`яснено, що судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності.

Ознаками такої поведінки можуть бути невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення протиправного діяння або в процесі провадження у справі, а так само при укладенні цивільно-правової угоди.

За змістом пункту 6 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.05.2018 №865, за формою проведення судово-психіатрична експертиза може бути амбулаторною, стаціонарною, посмертною. Проводячи амбулаторну та стаціонарну СПЕ, експерт за потреби залучає психолога.

За змістом п.10 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України №865 від 08.05.2018, предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу, який визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені судом, що доручив проведення експертизи. За приписом п.20 вказаного Порядку строк проведення амбулаторної СПЕ становить до 30 робочих днів з дати отримання всіх необхідних матеріалів. Залежно від ступеня складності експертизи і обсягу її об`єктів, поданих на дослідження, цей строк може бути продовжено з інформуванням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта) та за клопотанням якого (якої) експерт був залучений.

У ч. 2 ст. 509 КПК України встановлено, що питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується ухвалою суду.

Згідно з ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК України підставою для проведення експертизи є визначення психічного стану підозрюваного (обвинуваченого) за наявності відомостей, які викликають сумніви щодо його осудності, обмеженої осудності.

Згідно консультаційного висновку спеціаліста Медичного центру ПП «МЕДГАРАВНТ» від 13.05.2024 року, виданого на ім`я обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлено діагноз: тривожно-депресивний розлад.

Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, заслухавши учасників кримінального провадження, враховуючи те, що з метою повного та всебічного дослідження обставин по справі, визначення психічного стану обвинуваченого на час вчинення кримінального правопорушення та даний час, для з`ясування чи усвідомлює він свої дії, та чи потребує заходів медичного характеру, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про призначення судово-психіатричної експертизи обгрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177-178, 193-194, 196, 242, 331, 332, 372, 509 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити захід забезпечення кримінального провадження, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, а саме до 17 листопада 2024 року, включно.

Призначити у справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Кропивницької філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

На вирішення експертизи поставити такі питання:

- чи страждає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якими-небудь психічним захворюванням, якщо так, то чи міг він віддавати собі звіт в своїх діях або керувати ними при вчиненні правопорушення?

- чи не знаходився ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у момент здійснення правопорушення в тимчасово хворобливому стані і чи міг він віддавати собі звіт в своїх діях або керувати ними?

- чи є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психічно хворим в даний час?

- чи не має потреби в застосуванні заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .?

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Матеріали кримінального провадження, копію ухвали направити до Кропивницької філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи для виконання.

Зобов`язати ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» вжити заходи для направлення (етапувати) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Кропивницької філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, розташованої АДРЕСА_2 для проведення амбулаторної судової-психіатричної експертизи.

Після проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи зворотно етапувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Забезпечення проведення експертизи встановити у строк 1 (один) місяць.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для належного виконання.

Зобов`язати Державну установу «Кропивницький слідчий ізолятор» повідомити Новомиргородський районний суд Кіровоградської області про виконання даної ухвали.

Висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи після її проведення разом із матеріалами кримінального провадження терміново направити до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на процесуального прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1