ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/447/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1650/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 309 КК України
УХВАЛА

Іменем України

28 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 20 червня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , -

встановила:

Вказаною ухвалою клопотання прокурора у кримінальному провадженні - про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, обраних щодо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задоволено частково.

Клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_14 , обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу задоволено частково.

Продовжено обвинуваченим ОСОБА_12 , 1983 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.199, ч.3 ст.28 ч.3 ст. 358 та ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_13 , 2000 року народження, ОСОБА_10 , 2001 року народження та ОСОБА_11 , 1999 року народження у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.199, ч.3 ст.28 ч.3 ст. 358 КК України, кожному, обраний щодо них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 18 серпня 2024 року включно.

Визначено ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , 2000 року народження, ОСОБА_10 , 2001 року народження та ОСОБА_11 , 1999 року народження, кожному, розмір застави в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 302 800 гривень.

З моменту звільнення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з-під варти у зв`язку з внесенням застави вони будуть вважатися такими особами, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з-під варти звільнити, поклавши на них обов`язки, визначені оскаржуваною ухвалою.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, яку в подальшому було змінено та уточнено, та в якій просить ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 20 червня 2024 року скасувати в частині визначення розміру суми застави як альтернативного запобіжного заходу та у цій частині постановити нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 кожному розмір застави в межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 454 200 грн.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції при винесені рішення обґрунтовано визнано наявність з боку обвинувачених ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, сторона обвинувачення вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку по відсутність також з боку обвинувачених ризиків, передбачених п.п. 2,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, зменшений розмір застави, обраний без урахування обставин та тяжкості кримінальних правопорушень, не враховано всі ризики, у тому числі, що будучі на свободі, обвинувачені зможуть використовувати комп`ютерну та іншу техніку, мобільні телефони тощо, мати особисті зустрічі із іншими активними учасниками організованої групи, які ще встановлюються органом досудового розслідування, обговорювати з ними обставини вчинених злочинів та можливість їх викривлення на свою користь, чим зможе впливати на хід досудового розслідування, який на даний час триває. У зв`язку із чим вищевказаний розмір застави не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачених та їх захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 була заслухана думка прокурора, обвинувачених та їх захисників з цього приводу, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Зокрема, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченим, суд першої інстанції дійшов висновку про недостатність застосування відносно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам, тому суд вважав, що є законні підстави для продовження строку дії обраного відносно них запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Разом з тим, відповідності до ч.3 ст. 184 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим кодексом.Судом було враховано, що обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , починаючи з 21 липня 2023 року, а обвинувачений ОСОБА_11 , починаючи з 17 серпня 2023 року, тобто протягом більш ніж 11 та 10 місяців відповідно, утримуються під вартою, дотримуються належної процесуальної поведінки, а встановлені судовими рішеннями ризики, передбачені ст. 177 КПК України, протягом часу перебування всіх обвинувачених під вартою суттєво зменшилися.

З урахуванням майнового становища обвинувачених, враховуючи конкретні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, тяжкості кримінальних правопорушень, в яких вони підозрюються, які вчинені в умовах воєнного стану, наявність реальної можливості у них внести заставу, суд вважав за необхідне зменшити розмір застави, ніж визначений ухвалою слідчого судді від 03 травня 2024 року та визначити ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заставу в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн. х 100), тобто в сумі 302 800 грн., оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є завідомо непомірною для них.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зміни як альтернативно застосованого відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 запобіжного заходу на запобіжний захід у виді застави в іншому розмірі - 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 грн, із покладенням на обвинувачених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства та погоджується з висновками щодо продовження існування ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, враховує те, що при продовженні судом відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухвалою суду від 03 травня 2024 року прокурором не було підтверджено і доведено наявність ризиків, передбачених п.п.2, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим повторного обґрунтування судом відсутності цих ризиків не потребується.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України,у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Поряд з цим, відповідності до ч.3 ст. 184 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим кодексом.

Вирішення даного питання є обов`язком суду.

Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях вказував на необхідність обговорення можливості обрання альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою по даному кримінальному провадженню, той факт, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України на даний час зменшилися, а також враховуючи тяжкість та характер інкримінованих обвинуваченим злочинів, характеристику осіб обвинувачених, тривалість перебування обвинувачених під вартою, наявність вмотивованих та обґрунтованих клопотань обвинувачених та захисників про зміну запобіжних заходів, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано визначено обвинуваченим альтернативний запобіжний захід у виді застави в межах п.3 ч.5 ст. 182 КПК України в меншому розмірі, ніж той, який був визначений попередніми узвали ми слідчих суддів Київського районного суду м. Харкова.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Крім цього, колегія суддів бере до уваги той факт, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2024 року обвинуваченим був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 06.10.2024 року включно, із визначенням розміру застави в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 302 800 грн.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 20 червня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: