Єдиний унікальний номер № 285/7974/23
Провадження № 1-кп/0285/398/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Звягель кримінальне провадження № 285/7974/23 0001008) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-

встановив:

В провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

06 серпня 2024 року надійшло клопотання прокурора Звягельської окружної прокуратури про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Також 06 серпня 2024 року надійшло клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. До клопотання додав нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_7 , в якій він гарантує забезпечити житлом за адресою АДРЕСА_1 , громадянина ОСОБА_4 , на весь час розгляду судом кримінального провадження по обвинуваченню останньогоу вчиненні кримінальних правопорушень.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив його задовольнити, одночасно просив відмовити у задовленні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки відсутні ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Представник потерпілої в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу просив відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження в ході досудового розгляду, ухвалою слідчого судді від 19.12.2023 року, до обвинуваченого ОСОБА_4 були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був продовжений ухвалою суду від 25.06.2024 року.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується, однак судове слідство по даному провадженню не закінчено і потребує значного часу для розгляду.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.

Слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, незаконно впливати на потерпілу, яка є особою похилого віку, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).

Звертаючись із клопотанням про зміну запобіжного заходу та під час судового засідання, сторона захисту, заперечуючи щодо задоволення клопотання, не надала доказів, що майновий стан, сімейні зв`язки та рід занять обвинуваченого виключають такий ризик як переховування від суду. Не містять таких доказів і матеріали кримінального провадження.

Подана захисником обвинуваченого заява ОСОБА_7 , не містить відомостей про те, що йому відомо що у його житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , проживатиме особа відносно якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та наслідки проживання зазначеної особи в його будинку, а саме, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою ОСОБА_4 мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянням, які інкримінуються останнньому, та більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних на даний час умов. В зв`язку з чим, суд клопотання прокурора задовольняє та продовжує строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ще на 60 днів, тобто до 04.10.2024 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

На підставі викладеного суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу не підлягає до задоволення, оскільки ним не доведено наявності нових обставин, які б підтверджували значне зменшення або зникнення встановлених раніше ризиків або появу інших суттєвих обставин, що враховуються під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу. Мотивація клопотання про зміну запобіжного заходу стосується аналізу існування тих ризиків у кримінальному провадженні, існування яких встановлено слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 201, 331 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 жовтня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня оголошення.

Головуючий