Провадження № 1-в/592/457/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , засудженого - ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми клопотання засудженого ОСОБА_4 , 1989 року народження, про приведення вироків суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , який перебуває в ДУ «Сумський СІЗО» звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми з клопотанням про приведення вироку Лебединського районного суду Сумської області від 03.04.2023 року, за яким він засуджений за ч.4 ст.185 КК України, та вироку Лебединського районного суду Сумської області від 17.10.2023 року, за яким він засуджений за ч.4 ст.185 КК України, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024. 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі в тексті Ухвали - Закон №3886-ІХ). Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав.

В судовому засіданні прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, зазначивши, що ДУ «Сумський слідчий ізолятор» для засудженого ОСОБА_4 не є установою відбування покарання і Ковпаківський районний суд м.Суми не є судом, якому підсудне клопотання ОСОБА_4 , оскільки місцем відбування покарання ОСОБА_4 визначена ДУ "Темнівська виправна колонія (№100)".

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Статтею 18 КВК України визначено, що місцем відбування покарання у вигляді позбавлення волі є виправна колонія. У свою чергу, відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчі ізолятори є установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою.

У силу ч. 2 ст. 11, ч. 3 ст. 18 КВК України слідчі ізолятори віднесені до установ виконання покарань лише стосовно тих засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

З матеріалів особової справи ОСОБА_4 вбачається, що засудженому ОСОБА_4 була визначена ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» для відбування покарання згідно з протоколом засідання комісії від 23.05.2023 року.

Згідно з ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 06.06.2023 року ОСОБА_4 був тимчасово залишений в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» на час розгляду Лебединським районним судом Сумської області справи №950/1130/23.

Як встановлено в судовому засіданні ДУ «Сумський слідчий ізолятор» не є для ОСОБА_4 установою відбування покарання, що свідчить про те, що Ковпаківський районний суд м.Суми не є місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, та, як наслідок, не наділений процесуальними повноваженнями розглядати питання про приведення вироку Лебединського районного суду Сумської області від 03.04.2023 року, та вироку Лебединського районного суду Сумської області від 17.10.2023 року, у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

Враховуючи вище викладене, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ДУ «Сумський слідчий ізолятор» не є для ОСОБА_4 установою відбування покарання, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Лебединського районного суду Сумської області від 03.04.2023 року, та вироку Лебединського районного суду Сумської області від 17.10.2023 року, у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_4 , 1989 року народження, про приведення вироків суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року, - залишити без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що з таким клопотанням він має право звернутися до суду за місцем відбування покарання.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми.

Суддя ОСОБА_1