Справа № 408/3680/16-к
Провадження № 1-в/0186/111/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м.Шахтарське.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Шахтарському подання сектору №12 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про приведення вироку суду у відповідність до закону стосовно засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Біловодськ, Луганської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , засудженого 30 травня 2016 року Біловодським районним судом Луганської області по ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт на строк 240 годин,

ВСТАНОВИВ:

Начальник сектору №12 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях звернулася до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_3 від покарання у зв`язку із набранням чинності 09 серпня 2024 року Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі ст.74 КК України.

У поданні зазначено, що з 06 липня 2016 на виконання до Старобільського РС №4 надійшов вирок Біловодського районного суду Луганської області відносно ОСОБА_3 по ч.1 ст.185 КК України.

ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, яким спричинив потерпілій стороні матеріальну шкоду на загальну суму 235 гривень, що на даний час вже є «дрібним викраденням», а відтак засуджений підпадає під дію Закону України №3886-ІХ, яким фактично скасовано його кримінальну відповідальність.

Просить суд вирішити питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_3 у зв`язку з набранням чинності законом №3886-ІХ від 18 липня 2024 року "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів".

Прокурор подала заяву про розгляд справи в її відсутність, з поданням ознайомлена, вважає, що наявні підстави для його задоволення.

Представник сектору №12 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях подав заяву про розгляд справи в його відсутність, подання підтримав.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду подання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України".

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності учасників провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_3 засуджений вироком Біловодського районного суду Луганської області від 30 травня 2016 року по ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт на строк 240 годин.

Вирок набрав законної сили 30 червня 2016 року.

За вироком суду події відбулися 25 березня 2016 року, загальна вартість викраденого майна становить 235 гривень.

Суд зазначає, що в процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі. Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому, законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання по ч.2 ст.74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2 - 4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

За ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня звітного податкового року складав 1 378 гривень. Тому, податкова соціальна пільга у 2016 році складала (1 378 грн. ?0,5) = 689 гривень.

З огляду на вищевказане для притягнення особи до кримінальної відповідальності за здійснену нею крадіжку потрібно, щоб вартість такого (викраденого) майна становила більше як 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян: у 2016 році це сума, більша за 137,80 гривень.

В свою чергу, починаючи з 09 серпня 2024 року майновим критерієм відмежування дрібної крадіжки, за яку передбачено адміністративну відповідальність, від крадіжки як кримінального правопорушення, є два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що для діянь, вчинених у 2024 році, що становить 3 028 грн. (1514 х 2 = 3028).

Згідно з ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_3 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Правовий висновок, викладений в постанові від 07 жовтня 2024 року Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, на підставі ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає подання начальника сектору №12 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про приведення вироку суду у відповідність до закону таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника сектору №12 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про приведення вироку суду у відповідність до діючого закону - задовільнити.

Засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Біловодського районного суду Луганської області від 30 травня 2016 року, яким його визнано винним по ч.1 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 .