Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 286/3429/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2024 р. смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000186 від 20 травня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ :

11.09.2024 року з Житомирського апеляційного суду до Народицького районного суду надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000186 від 20 травня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України .

Ухвалою суду від 11.09.2024 по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Законний представник та представник малолітньої потерпілої будучи належним чином повідомлені про час та місце проведення підготовчого судового засідання в судове засідання не з`явились, просили підготовче засідання проводити без їх участі.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та захисника, вивчивши заяви законного представника та представника малолітньої потерпілої та обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Дане кримінальне провадження відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 10.09.2024 підсудне Народицькому районному суду Житомирської області.

Таким чином є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до приписів п.2 ч.2 ст. 27 КПК України суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини, зокрема, у разі розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Таким чином справу необхідно призначити до судового розгляду у закритому судовому засіданні.

Крім того, 20.05.2024 ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із строком дії до 18.07.2024.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 15 липня 2024 року, щодо ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 15.09.2024.

Прокурором Житомирської обласної прокуратури подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження є необхідність продовження запобіжного заходу, оскільки заявлені раніше ризики, а саме, що обвинувачений перед загрозою покарання може переховуватися від суду, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не зменшилися та виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала з мотивів, зазначених у клопотанні.

Захисник у судовому засіданні щодо задоволення клопотання прокурора заперечувала, просила застосувати більш м`який запобіжний захід, мотивуючи це тим, що ризиків переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення не існує. Також звернула увагу суду щодо досить тривалого перебування обвинуваченого під вартою та наявності в останнього 2 групи інвалідності, що також є підставою для обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов такого висновку.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 152 КК України,

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно пунктів 1,3,4,5 частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно, шляхом підбурювання, вмовлянням, залякуванням впливати на покази свідків, понятих, які були присутні під час проведення огляду місця події, на свідків, які вже допитані по кримінальному провадженню та які можуть бути встановлені в ході судового розслідування та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Обмірковуючи правомірність та обґрунтованість клопотання прокурора, суд зважає на особу обвинуваченого, який раніше був засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, має непогашену судимість, не працює, відсутні міцні соціальні зв`язки, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб немає, за місцем проживання характеризується негативно, обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ризики, які передбачені п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та які були враховані при обрані запобіжного заходу та його продовженні, зменшились, а також враховуючи, що судовий розгляд кримінального провадження не розпочався, потерпіла та свідки не допитувались та з огляду на доведення прокурором наявності обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для продовження ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, тяжкого стану здоров`я, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на теперішній час не встановлено.

Суд звертає увагу на твердження захисника обвинуваченого щодо наявності в останнього 2 групи інвалідності, але вважає, що на даний час цю обставину не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які б у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання. Крім того, суду не надано жодних доказів щодо неможливості утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора за станом його здоров`я.

В той же час, суд вважає непереконливим твердження прокурора про існування ризику перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином, оскільки таких доказів суду надано не було.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177,178,183,194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, з метою виконання процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків, вчинення нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що строк тримання ОСОБА_4 під вартою слід продовжити на 60 днів до 11.11.2024 включно.

Суд вважає за доцільне не обирати заставу обвинуваченому, як те передбачено ч.3 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчинення злочину пов`язаного з застосування насильства, що відповідає приписам п.1 ч.4 ст.183 КПК України

Керуючись статтями 27, 177,178, 183, 184, 194,314-317 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, у закритому судовому засіданні, в приміщенні Народицького районного суду Житомирської області за адресою: смт Народичі, вул. Житомирська, 214 Житомирської області на 23 вересня 2024 року на 11 годину 30 хвилин.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тривалістю 60 днів, до 11 листопада 2024 року.

Ухвала суду закінчує свою дію о 14 годині 00 хвилин 11 листопада 2024 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово, за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілої, її законного представника та представника малолітньої потерпілої, свідків.

Про час розгляду провадження повідомити прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілу, її законного представника та представника, свідків.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: