ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1464/24 Справа № 235/4694/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

27 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відео конференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2024 року, якою застосовано до підозрюваного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 04 вересня 2024 року включно,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно до ухвали слідчого судді, 08.07.2024 до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000398 за ч. 3 ст. 368 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий ОСОБА_9 зазначає, що в провадженні СУ ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.05.2024 за № 0000398, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відповідно до матеріалів якого встановлено, що у 2024 році, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди від військовослужбовців, які проходять у структурному підрозділі КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ огляди з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за визнання таких осіб такими, що не перебувають у стані сп`яніння.

Зокрема, у червні 2024 року ОСОБА_7 , дізнавшись, що командир відділення ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_10 періодично доставляє до структурного підрозділу КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ для проведення оглядів на стан сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також будучи обізнаним про те, що у разі виявлення у підлеглих військовослужбовців факту перебування у стані сп`яніння ОСОБА_10 буде притягнений до дисциплінарної відповідальності, висунув вимогу ОСОБА_11 з погрозою вчинення дій з використанням свого службового становища надати йому неправомірну вигоду в розмірі 15 тисяч гривень за одну особу за визнання підлеглих ОСОБА_11 військовослужбовців, які проходили огляди на стан сп`яніння у структурному підрозділі КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності АДРЕСА_1 та перебували у стані сп`яніння такими, які не перебувають у стані сп`яніння.

В подальшому 02.07.2024 року приблизно о 10 год. 55 хв. ОСОБА_10 доставив до структурного підрозділу КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ за адресою: АДРЕСА_2 , підлеглих військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з метою проведення оглядів вказаних осіб на стан сп`яніння. Під час проведення оглядів за участю ОСОБА_7 у зазначених військовослужбовців були встановлені ознаки перебування у стані сп`яніння. При цьому ОСОБА_7 , перебуваючи у дворі будівлі структурного підрозділу КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ за вказаною адресою приблизно об 11 год. 50 хв., реалізуючи злочинний намір, направлений на вимагання та отримання неправомірної вигоди, діючи умисно, з корисливих намірів, висловив ОСОБА_11 вимогу надання неправомірної вигоди в сумі 60 тисяч гривень за заходи щодо визнання підлеглих ОСОБА_11 військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 такими, які не перебували у стані сп`яніння.

Продовжуючи реалізацію злочинного наміру, 05.07.2024 року приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у службовому кабінеті структурного підрозділу КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ за адресою: АДРЕСА_2 , отримав від ОСОБА_10 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_7 , неправомірну вигоду в сумі 60 тисяч гривень за визнання такими, які не перебували у стані сп`яніння військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які 02.07.2024 проходили огляд на стан сп`яніння у структурному підрозділі КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності АДРЕСА_1 та у яких були виявлені ознаки перебування у стані сп`яніння, після чого складено завідомо неправдиві документи висновки щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , в яких зазначено, що за результатами медичних оглядів вказаних осіб, проведених 02.07.2024, у останніх ознак сп`яніння не виявлено.

06.07.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2024 року, якою застосовано до підозрюваного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 04 вересня 2024 року включно.

Мотивуючи вказане рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, проте стороною обвинувачення не доведено не достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а тому застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

На вказану ухвалу слідчого судді прокурором ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2024 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Не оскаржуючи висновки слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, посилається на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та вважає, що слідчий суддя дійшов до хибного висновку про можливість обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту останньому.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В силу ст. 183 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 177 ч. 2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, обґрунтовано підтверджується матеріалами справи.

Слідчим суддею першої інстанції враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання та роботи, стан здоров`я підозрюваного, а саме наявність у підозрюваного ОСОБА_7 захворювань, які унеможливлюють застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час досудового розслідування.

Що стосується ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки за вчинений ОСОБА_7 злочин передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, у зв`язку з чим останній з метою уникнення покарання за вчинений злочин не зволікаючи, може приховуватись від органів досудового слідства.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, оскільки, перебуваючи на волі останній має змогу надалі здійснювати свою протиправну діяльність.

Колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді, що ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, прокурором заявлені формально, оскільки з матеріалів справи вбачається, що такі речі та документи були вилучені під час обшуку, про що є відповідні постанови слідчого і ця обставина визнана учасниками провадження.

Що стосується ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик, що підозрюваний, нібито, може незаконно впливати, шляхом погроз або вмовлянь на потерпілого та свідків, що призведе до зміни ними своїх показань або відмови від надання показань під час досудового розслідування та розгляду справи у суді, оскільки досудове розслідування та збирання доказів ще триває, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що сам підозрюваний у судовому засіданні визнав, що усі свідки є військовослужбовцями вч НОМЕР_1 , постійно знаходяться за місцем своєї служби, тому вплинути він ніяк не зможе. Крім того, зазначена обставина підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , у яких зазначено місце проходження служби свідків, їх військові звання та посади, а тому в цій частині прокурором зазначені по суті лише припущення, які не можуть бути прийняті до уваги, оскільки жодні докази на підтвердження реальності існування вказаних ризиків в матеріалах клопотання відсутні.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя і дійшов висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби; ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави:

1.Ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (Рішення у справі «Шьегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р., серія А, № 9, п.15);

2.Ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (Рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 р., серія А, № 7, п.14);

3.Вчинення ним подальших правопорушень (Рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р., серія А, № 10 п.9);

4.Або спричинення ним порушень громадського порядку (Рішення у справі «Летельєр проти Франції» від 16 червня 1991 р., серія А, № 207, п.51).

Таким чином, ризики вказані прокурором про переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість підозрюваного, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. Проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року, серія А, № 254-А, п.33.).

Колегія суддів зазначає, що крім вищезазначеного, статтею 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами), передбачено застосування судами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ як джерела права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку зазначені слідчим у клопотанні доводи не дають підстав вважати, що належну поведінку ОСОБА_7 неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме у виді цілодобового домашнього арешту, а тому зазначені в апеляційної скарги доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді - не обґрунтовані.

На думку колегії суддів, немає підстав вважати, що слідчим суддею допущені якісь порушення норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 194, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2024 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: