Справа № 524/8324/24
Провадження № 1-кс/524/2395/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001751, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 05 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України,

УСТАНОВИВ:

05 серпня 2024 року слідчий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням, погодженим із Прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , в якому з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні просить: накласти арешт на майно, вилучене під час огляду місця події 05 серпня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: чоловічу шкіряну сумку чорного кольору, зв`язку ключів (чотири ключі від замків, ключ від домофону), мобільний телефон «Россо» у чохлі зеленого кольору, IMEI НОМЕР_1 , з сім-картою НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 (пошкоджений механічним способом), фрагмент згорівшого документу; накласти заборону на володіння, користування, відчуження зазначеного майна; місцем зберігання речових доказів визначити камеру зберігання речових доказів Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській обл., що знаходиться за адресою: вул. 29 Вересня, буд. 6, м. Кременчук.

На обґрунтування клопотання старший слідчий зазначив наступне.

05 серпня 2024 року близько 05 год. 30 хв. група невідомих осіб, перебуваючи неподалік кафе-бару «Кордон», відкрито заволоділа чоловічою сумкою типу «Бананка» чорного кольору, мобільним телефоном «POCCO X3 NFC», паспортом громадянина на ім`я ОСОБА_5 , зв`язкою ключів, а також спричинили потерпілому тілесні ушкодження шляхом нанесення ударів в область голови.

05 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України (кримінальне провадження № 0001751).

Під час огляду місця події біля будинку АДРЕСА_2 , слідчий виявив та вилучив чоловічу шкіряну сумку чорного кольору, зв`язку ключів (чотири ключі від замків, ключ від домофону), мобільний телефон «РОССО» у чохлі зеленого кольору, IMEI НОМЕР_1 , з сім-картою НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 (пошкоджений механічним способом), фрагмент згорівшого документу. Власник вилученого майна є ОСОБА_5 . Постановою від 05 серпня 2024 року зазначені об`єкти слідчий визнав як речові докази.

Слідчий, посилаючись на те, що тимчасово вилучене майно є речовими доказами, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, тому з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення відчуження, просить накласти на зазначене вище майно арешт для забезпечення проведення необхідних слідчих дій та відповідних експертиз.

Слідчий та власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. Слідчий звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання без його участі.

За правилами частини першої статті 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (частина друга статті 131 КПК України).

Зі змісту частини першої, одинадцятої статті 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та другою статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Під час застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Під час вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, за правилами статтей 94, 132, 173 КПК України, повинен урахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням про арешт майна, оскільки вказані норми узгоджуються зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

На обґрунтування клопотання слідчий послався на необхідність накладення арешту для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, запобіганні можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження його власником, а також з метою збереження речового доказу.

Водночас слідчий не навів обґрунтування існування реальних ризиків приховування, пошкодження, зіпсування, знищення, перетворення або відчуження майна його власником.

Ураховуючи наведене, підстав для задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя не вбачає.

Частиною третьою статті 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись статтями 98, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відмовити.

Зобов`язати старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 повернути власнику ОСОБА_5 вилучене майно: чоловічу шкіряну сумку чорного кольору, зв`язку ключів (чотири ключі від замків, ключ від домофону), мобільний телефон «Россо» у чохлі зеленого кольору, IMEI НОМЕР_1 , з сім-картою НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 (пошкоджений механічним способом), фрагмент згорівшого документу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1