Справа № 203/3141/23
Провадження № 1-кп/0203/338/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального провадження (in absentia) обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000924 від 09.03.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м. Маріуполь, раніше не судима, зареєстрована: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН), до складу якої входять Україна, російська федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав і резолюціями: від 16.12.1970 № 2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21.12.1965 № 2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав і про обмеження їх незалежності і суверенітету від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, визначено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання у будь-якій формі або з якої б то не було причини у внутрішні і зовнішні справи інших держав. Закріплені обов`язки держав утримуватися від: збройної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; надання сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на своїй території навчання, фінансування і вербування найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада УРСР проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Статтею 73 Конституції України закріплено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року РФ, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Всупереч вказаним нормам Президент російської федерації, а також інші представники влади російської федерації, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

З цією метою 22.02.2022 Президент російської федерації підписав з керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей договори про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, які в той же день ратифіковані Державною думою та Радою Федерації Федеральних Зборів російської федерації.

В цей же день Президент російської федерації, з метою надання видимості законності дій по нападу на Україну, направив до Ради Федерації Федеральних Зборів російської федерації звернення про використання Збройних Сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.

Керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей 23.02.2022 звернулися до Президента російської федерації з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними воєнної агресії «українського режиму щодо населення» так званих «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки».

Президент російської федерації 24.02.2022 оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів Збройних Сил російської федерації на територію України.

Після цього, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці Збройних Сил російської федерації шляхом збройної агресії, незаконно вторгайсь на територію України через лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Київській, Сумській, Чернігівській та інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків.

Указані дії супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна і міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

24 лютого 2022 російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року його строк неодноразово продовжено та діє до теперішнього часу .

Місто Маріуполь та Маріупольський район Донецької області, відповідно до наказів Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 №75, «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних(бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)станом на 23.11.2022» (зі змінами), від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Закону України від 18.01.2018 «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» є тимчасово окупованою територією.

Так, ОСОБА_5 до 24.02.2022 працювала на посаді вчителя російської мови та зарубіжної літератури у КЗ «Спеціалізована школа з поглибленим вивченням окремих предметів І-ІІІ ступенів №4 Маріупольської міської ради Донецької області» (далі школа№4), яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку початком військової агресії рф та введення воєнного стану в Україні, наказом від 23.05.2022 №1/1-ОС т.в.о. директора школи №4 ОСОБА_6 з 01.03.2022 оголошено простій не з вини працівників, у відповідності до вимог ст.113 КЗпП, а наказом від 23.06.2022 №7-ОС призупинено дію трудового договору з 01.05.2022 з працівниками школи №4, в тому числі й з ОСОБА_5 .

Так, у громадянки України, ОСОБА_5 з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу російської федерації, будучи обізнаної про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України, невизнання рф поширення державного суверенітету України на тимчасово окупованій її території, виник умисел на співпрацю з представниками держави- агресора. Тому керуючись ідеологічними та корисними мотивами, ОСОБА_5 , в перших числах вересня 2022, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, в порушення порядку, встановленого Конституцією України, свідомо та добровільно прийняла рішення у період воєнного стану перейти на бік ворога, тобто на сторону окупаційної влади російської федерації.

Після того, як пройшла співбесіду з представниками так званої «ДНР», які є частиною окупаційної адміністрації рф, на предмет її подальшої діяльності, надавши при цьому добровільну згоду впроваджувати стандарти освіти держави-агресора у відповідному закладі освіти, зайняла посаду заступника директора школи по учбово-виховній роботі у «Муниципальном бюджетном общеобразовательном учреждении «средняя школа №4 города Мариуполя» (далі СШ№4), яка розташована на тимчасово окупованій території за адресою: АДРЕСА_2 , що у АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, ОСОБА_5 з метою підтримки дій окупаційної влади російської федерації, у період з вересня 2022 (більш точний час органом досудового розслідування невстановлений) ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, займаючи посаду заступника директора школи по учбово-виховній роботі у СШ№4, яка розташована на тимчасово окупованій території за адресою: АДРЕСА_2 прийняла участь у постановочних відеозаписах для пропагандистських засобів масової інформації окупаційної влади - Телеграм- каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.09.2022 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 в сюжеті під назвою (далі мовою оригінала): «1 сентября в Мариуполе: готовы ли ребята к обучению» на запитання журналіста відповіла «Первый урок- это моя история. Мы говорим об истории Приазовья Новороссии, мы говорим «мы россия», об известных личностях россии, символах росии. Мы изучаем историю государства, в которым мы наконец-то живем».

До того ж на Телеграм каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за 21.12.2022 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 в сюжеті під назвою «В мариупольских школах открылись психолого-педагогические классы», ОСОБА_5 , як завуч школи, розповіла про початок роботи з 07.10.2022 психолого-педагогічних класів, які проходять позашкільним часом.

На підтвердження підтримки дій окупаційної влади російської федерації за 06.01.2023 на Телеграм каналі «Маріуполь. Спротив» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 виявлено сюжет з якого вбачається, як в школі №4 проходить зустріч/святкування з представниками «Боевое братство» рф з дня нагоди Дня захисту дітей, де директорка школи№4 разом з начальником управління освіти адміністрації міста Маріуполя ОСОБА_7 та учнями школи стояли під гімн російської федерації, а після цього проводились святкові заходи під композиції рф.

До того ж, на Телеграм каналі «Маріуполь.Спротив» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 за 31.01.2023 виявлено наказ начальника управління освіти адміністрації міста Маріуполя ОСОБА_8 №12 від 24.01.2023 в якому зазначаються посилання на державні освітні стандарти ДНР, їх робочі програми виховання, такі як: Закон ДНР «Об образовании, Державні стандарти затверджені наказами МОН ДНР №21-22 від 30.03.2022 та інші.

Тим самим, ОСОБА_5 , використовуючи отримані повноваження спланувала та організувала освітній процес у відповідності до вимог «Закона об образовании» від 19.06.2015 (далі Закон ДНР) прийнятим Постановою народної Ради так званої «ДНР», де відповідно до ст.12 Закону ДНР в освітніх організаціях освітня діяльність здійснюється державною мовою Донецької Народної Республіки з урахуванням особливостей, встановлених цією статтею. Викладання та вивчення державної мови Донецької Народної Республіки в рамках освітніх програм, що мають державну акредитацію, здійснюються відповідно до державних освітніх стандартів, тобто із повним виключенням з освітнього процесу вимог до обов`язкових результатів навчання, визначених державними стандартами повної загальної середньої освіти України, який повністю протирічить меті як початкової так і базової середньої освіти в Україні та який формуватиме знання, інші компетентності та світогляд здобувачів освіти спрямовані на возвеличення Російської Федерації та так званої «ДНР», її історичної ролі та відповідно заперечення існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань і традицій, української мови, що має своєю кінцевою метою збуджувати агресію та ненависть до України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про освіту» освіта є державним пріоритетом, що забезпечує інноваційний, соціально-економічний і культурний розвиток суспільства.

Статтею 1 частини 1 Закону України Закону України «Про освіту» мовою освітнього процесу в закладах освіти є державна мова. Держава гарантує кожному громадянинові України право на здобуття формальної освіти на всіх рівнях (дошкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої), а також позашкільної та післядипломної освіти державною мовою в державних і комунальних закладах освіти.

Частиною 2 статті 1 Закону України Закону України «Про освіту» передбачено, що заклади освіти забезпечують обов`язкове вивчення державної мови, зокрема заклади професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти - в обсязі, що дає змогу провадити професійну діяльність у вибраній галузі з використанням державної мови.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про освіту» освіта є державним пріоритетом, що забезпечує інноваційний, соціально-економічний і культурний розвиток суспільства.

Статтею 1 Закону України «Про повну загальну середню освіту» визначено, що державні стандарти повної загальної середньої освіти - документи, що визначають загальні обсяги навчального навантаження здобувачів початкової, базової середньої, профільної середньої освіти, вимоги до їх компетентностей і до згрупованих за відповідними освітніми галузями обов`язкових результатів навчання, яких вони мають досягти на відповідному рівні повної загальної середньої освіти.

Так, Державним стандартом початкової освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 21 лютого 2018 року № 87 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 липня 2019 року № 688) передбачено, що метою початкової освіти є всебічний розвиток дитини, її талантів, здібностей, компетентностей та наскрізних умінь. До ключових компетентностей, серед іншого належать: вільне володіння державною мовою, спроможність діяти як відповідальний громадянин та брати повноцінну участь у громадському та суспільному житті, спираючись на критичне оцінювання основних подій національної, європейської та світової історії, а також повагу до прав людини та верховенства права, цінування культурного розмаїття різних народів та ідентифікацію себе як громадянина України.

Також, Державним стандартом базової середньої освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 898, визначено, що метою базової середньої освіти є розвиток природних здібностей, інтересів, обдарувань учнів, формування компетентностей, необхідних для їх соціалізації та громадянської активності, виховання відповідального, шанобливого ставлення до родини, суспільства, навколишнього природного середовища, національних та культурних цінностей українського народу. Реалізація мети базової середньої освіти ґрунтується на таких ціннісних орієнтирах, як формування в учнів активної громадянської позиції, патріотизму, поваги до культурних цінностей українського народу, його історико-культурного надбання і традицій, державної мови, плекання в учнів любові до рідного краю.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 111-1 КК України, як дії, спрямовані на впровадження громадянином України стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п. п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 10 КПК України суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника - ОСОБА_4 , який був забезпечений державою.

Виклики обвинуваченої в судові засідання здійснювалися через публікації у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Кіровського районного суду міста Дніпропетровська на сайті офісу генерального прокурора України надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України та за останнім відомим місцем реєстрації проживання обвинуваченої.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про належне повідомлення ОСОБА_5 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, реалізації свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді. В той же час, неявку обвинуваченої ОСОБА_5 до суду суд розцінює, як реалізацію останньою їїею невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п.«g» п.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), що є однією з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 здійснював активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого: приймав участь у дослідженні доказів, звертав увагу суду на роль обвинуваченої у вчиненому кримінальному правопорушенні, виступав у дебатах та прохав суд винести законне і справедливе рішення по справі посилаючись на те, що він до цього часу не мав можливості зв`язатися із підзахисною, не мав з нею конфіденційного побачення для визнання правової позиції з приводу пред`явленого їй обвинувачення.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку РФ частини території України є загальновідомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

Винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні умисних дій встановлених обставинах підтверджується наступними дослідженими та перевіреними під час судового слідства доказами:

Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка пояснила що працювала в Маріупольській спеціалізованій школі з поглибленим вивченням окремих предметів І-ІІІ ступенів №4 з 2011 року на посаді завідуючої бібліотекою, по час початку збройної агресії в 2022 році. Директором в школі в школі була ОСОБА_10 , заступником директора була зокрема і ОСОБА_5 .. ОСОБА_5 викладала російську мову та зарубіжну літературу.

Після початку агресії свідок приходила до школи щоб забрати особисті речі, та бачила як за розпорядженням директора чоловік виносив із бібліотеки підручники та інші книги, які були на українській мові, це її дуже засмутило. Відомо що ОСОБА_10 та ОСОБА_5 наразі працюють в школі, це їй відомо з відеоролику з мережі Youtube, та зі слів знайомих. З відеоролику вбачалось, що ОСОБА_5 проводила урок з дітьми та розповідала, що чекала росію. Зазначала, що вони тепер росія та новоросія, та в них тепер нові символи та народні обряди.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила що працювала в спеціалізованій школі АДРЕСА_3 з 01 вересня 2012 року на посаді вчителя англійської мови, по час початку збройної агресії в 2022 році. ОСОБА_5 спочатку працювала на посаді вчителя та потім стала заступником директора по навчально виховній роботі. Пояснила, що ОСОБА_5 вела себе агресивно по відношенню до дітей та батьків, некоректно поводила себе по відношенню до колег. ОСОБА_5 називала колег, які підтримували Україну, бандеровцями, не соромилась у висловлюваннях, та підтримувала росію. Свідку відомо про те що книжки та підручники на українській мові знищені. Наразі навчання у школі проводиться російською. Оскільки в Маріуполі залишились батьки учнів та сусіди, вони повідомляють їй про це. В соціальних мережах існують відеозаписи які свідок бачила та їй відомо, що ОСОБА_5 приймала участь у відкритті та закритті навчального року.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , яка суду пояснила, що до початку повномасштабних бойових дій, вона працювала в школі АДРЕСА_3 , також в цій школі на посаді заступника директора працювала ОСОБА_5 . На території України школа не здійснює свою діяльність, лише існує на папері, директором є ОСОБА_6 ..

ОСОБА_5 залишалась в м. Маріуполь, тобто на окупованій території, та продовжила працювати в школі. З відео в інтернеті свідок бачила, як ОСОБА_5 на російській мові казала, що м. Маріуполь нарешті повернувся на батьківщину в росію. З ОСОБА_5 працювала з 2013 року, конфліктів не було, окрім як, щодо подій які розпочались в 2014 році. ОСОБА_5 , називала свідка бандерівкою та фашисткою, весь час порівнювала Україну та Росію.

Окрім показів свідків, винуватість ОСОБА_5 у скоєні інкримінованого злочину підтверджується письмовими доказами.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 на фото під №1 впізнала ОСОБА_5 (а.к.п. 29-37)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 на фото під №1 впізнала ОСОБА_5 (а.к.п. 36-38)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 на фото під №1 впізнала ОСОБА_5 (а.к.п. 36-38)

Копією наказу т.в.о. директора КЗ «Спеціалізована школа з поглибленим вивченням окремих предметів І-ІІІ ступенів №4 Маріупольської міської ради Донецької області» ОСОБА_6 , якими оголошено простій не з вини працівників, до особливого розпорядження. Під час простою працівники звільняються від обов`язку бути присутніми на робочих місцях. (а.к.п. 85)

Копією наказу т.в.о. Директора Департаменту освіти Маріупольської міської ради від 23.05.2022 № 21-ос відповідно якого з 23.05.2022 року на період дії воєнного стану призначено тимчасово виконуючою обов`язки директора КЗ «Спеціалізована школа з поглибленим вивченням окремих предметів І-ІІІ ступенів №4 Маріупольської міської ради Донецької області» ОСОБА_6 (а.к.п. 86)

Копією наказу т.в.о. директора КЗ «Спеціалізована школа з поглибленим вивченням окремих предметів І-ІІІ ступенів №4 Маріупольської міської ради Донецької області» ОСОБА_6 від 23.06.2022 року №7-ОС про зупинення дії трудового договору з працівниками відповідно до якого призупинено дію трудового договору з працівниками освіти серед яких під порядковим номером 25 знаходиться ОСОБА_5 та зазначена посада учитель російської мови, зарубіжної літератури. (а.к.п. 90)

Протоколом огляду мережі інтернет від 16.02.2023 року, під час якого оглянуто публікацію, яка розміщена на Телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від ІНФОРМАЦІЯ_7 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та переглянуто відеозапис, під час якого на запитання «Что Вы сейчас изучаете?», ОСОБА_5 відповіла (далі мовою оригіналу): «Первый урок- это моя история. Мы говорим об истории Приазовья Новороссии, мы говорим «мы россия», об известных личностях россии, символах росии. Мы изучаем историю государства, в котором мы наконец-то живем». На відеозапису дає інтерв`ю директорка школи №4 ОСОБА_13 , яка розповіла про учбовий процес, який завершено було 01.07.2022 та про початок учбового процесу з 01.09.2022, яка буде проходити в дві зміни навчання, 30 класів, тощо.

До того ж на Телеграм каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 за 21.12.2022 знайдено публікацію під назвою «В мариупольских школах открылись психолого-педагогические классы». На видео на 00.30 сек. ОСОБА_5 , як завуч школи, розповіла про те, що (далі мовою оригіналу) « з 07.10.2022 начали работу психолого-педагогические классы которые проходят во внеурочное время».

Крім цього, на Телеграм каналі «Маріуполь.Спротив» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 за 06.01.2023 є відео, як в школі №4 на зустрічі з представниками «Боевое братство» рф з дня нагоди Дня захисту дітей директорці школи ОСОБА_14 передано нову учбову літературу, а також остання та начальник управління освіти адміністрації міста Маріуполя ОСОБА_15 стояли під гімн російської федерації, а після цього проводились святкові заходи під композиції рф.

До того ж на цьому Телеграм каналі «Маріуполь.Спротив» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9 за 31.01.2023 виявлено наказ начальника управління освіти адміністрації міста Маріуполя ОСОБА_8 за №12 від 24.01.2023, в якому зазначаються посилання на державні освітні стандарти ДНР, їх робочі програми виховання, такі як: Закон ДНР «Об образовании», Державні стандарти затверджені наказами МОН ДНР №21-22 від 30.03.2022 та інші.

Оглядом публікації за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 виявлено «Наказ начальника № ІНФОРМАЦІЯ_10 ».

Додатки до протоколу огляду: (мовою оригіналу) выписка из единого государственного реестра юридических лиц, від 01.02.2023 № ЮЭ9965-23-15913167 наименований Муниципальное Бюджетное общеобразовательное учреждение «средняя школа №4 города Мариуполя» адрес юридического лица 287642 Донецкая народная Республика ОСОБА_16 Мариупольский г. Мариуполь ул. Сеченова д.51а. Сведенья о лице, имеющем право без доверенности действовать от имени юридического лица: ОСОБА_17 ; Приказ №5 от 20.01.2023 Начальника управления образования администрации города Мариуполя Донецкой народной республики ОСОБА_18 , о проверке классных журналов и журналов учёта внеурочной деятельности общеобразовательных организаций города; Приказ №12 от 24.01.2023 Начальника управления образования администрации города Мариуполя Донецкой народной республики ОСОБА_18 , об итогах работы МБОУ города за II четверть (І семестр) 2022-2023 учебного года; Приказ №4 от 18.01.2023 Начальника управления образования администрации города Мариуполя Донецкой народной республики ОСОБА_18 , о проведении школьного муниципального этапов республиканского конкурса «Педагог года Донецкой народной республики» в 2023 году; Приказ №7 от 20.01.2023 Начальника управления образования администрации города Мариуполя Донецкой народной республики ОСОБА_18 , об обучении педагогов образовательных учреждений города Мариуполя на курсах повешения квалификации; Распоряжение №2 от 09.01.2023 Начальника управления образования администрации города Мариуполя Донецкой народной республики ОСОБА_18 , о мониторинге за ходом ремонтно-восстановительных работ; Приказ №2 от 13.01.2023 Начальника управления образования администрации города Мариуполя Донецкой народной республики ОСОБА_18 , об итогах проведения зимних каникул и Новогодних праздников среди обучающихся образовательных организаций г. Мариуполя; (а.с.к.п. 95-129)

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку письмових доказів із показами свідків, суд вважає, що досліджені докази відповідають вимогам передбаченим ст. 85-87 КПК України, і в повному обсязі доводять вину обвинуваченої за наведених у вироку обставин.

Порушень процесуального закону щодо відкриття кримінального провадження, його руху, повноважень сторони обвинувачення на всіх стадіях процесу судом не виявлено.

Окрема увага приділена руху провадження в контексті перевірки належності доказів, які подала сторона обвинувачення. Процесуальні докази, наведені у вироку, прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнав належними та допустимими, зібрані у встановленому законом порядку та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають. Відтак, подані стороною докази збиралися стороною обвинувачення в належний спосіб.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченої ОСОБА_5 , що були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.

Отже, судом не встановлено даних, які б свідчили, що зібрані докази по даному кримінальному провадженню отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинуваченої через допущені порушення кримінального процесуального закону у ході досудового розслідування, і оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин, доведена у повному обсязі.

При цьому, на своє глибоке переконання, суд вважає, що ОСОБА_5 , безумовно усвідомлювала факт окупації та агресії з боку рф, свої дії здійснювала свідомо, умисно, добровільно за власним волевиявленням, виключно з особистих спонукань, адже суду не надано жодного доказу, що ОСОБА_5 , виконував покладені окупаційною владою обов`язки, перебуваючи на посаді "заступника директора школи по учбово-виховній роботі у «Муниципальном бюджетном общеобразовательном учреждении «средняя школа №4 города Мариуполя» виконує покладені функції, без безпосереднього впливу або фізичного примусу, внаслідок якого не міг керувати своїми вчинками (йдеться про катування - в розумінні ст. 127 КК, тобто спричинення сильного фізичного болю, побої, мучення тощо з певною метою); або психічного примусу, за сукупності таких умов: такі дії цієї особи були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала їй чи охоронюваним законом правам її або інших осіб, або суспільним інтересам чи інтересам держави; саме цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами та при цьому не було спричинено більш значної шкоди, ніж відвернена шкода; або, хоча шкода була і більш значною, але внаслідок сильного душевного хвилювання, викликаного небезпекою, особа не могла оцінити відповідність заподіяної шкоди цій небезпеці.

Також суд враховує і те, що обвинувачена ОСОБА_5 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду, не могла не розуміти незаконності вчинених нею дій, між тим, заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території України, не вжила.

Отже, переконання суду, сукупність зазначених обставин дає підстави стверджувати про добровільність дій обвинуваченої, її свідомий вибір та власне волевиявлення щодо зайняття посади створеної на тимчасово окупованій території та безпосередньої участі в реалізації рішень та дій держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора.

Враховуючи всі викладені вище обставини та докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочині повністю доведена та її умисні дії містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, - як дії спрямовані на впровадження громадянином України стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Колабораційна діяльність (ст. 111-1 КК України) - це злочин проти основ національної безпеки України.

Суб`єктивна сторона кримінальних правопорушень характеризується прямим або непрямим умислом.

У складі кримінального правопорушення за ч.3 ст.111-1 КК України важливе значення має добровільність.

Лише самого факту добровільного зайняття громадянином України однієї із таких посад достатньо для кваліфікації відповідних дій за ч. 3 ст. 111-1 КК України. Адже суспільна небезпечність їх є очевидною: особа впроваджує стандарти освіти держави-агресора у закладах освіти, що допомагає агресору закласти в розумінні здобувачів освіти хибного сприйняття щодо агресії проти України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відносяться до не тяжкого злочину, сукупність усіх характеризуючих даних обвинуваченої, характер та ступінь її суспільної небезпеки.

ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, - відсутні.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, - відсутні.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі строком у межах санкції статі, за якою кваліфіковано її дії, з призначенням додаткового покарання у вигляді з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративних функцій у закладах освіти, а також обнімати посади у органах державної влади державного управління місцевого самоврядування чи органах що надають публічні послуги у сфері освіти.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для виправлення та ресоціалізації ОСОБА_5 , повернення її до нормального життя, та попередження вчинення нею та іншими особами кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного затримання обвинуваченої ОСОБА_5 .

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ч.3 ст.323, ст.ст.349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позабавленная волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративних функцій у закладах освіти, а також обнімати посади у органах державної влади державного управління місцевого самоврядування чи органах що надають публічні послуги у сфері освіти.

Запобіжний захід ОСОБА_5 залишити попередній - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з дня фактичного взяття його під варту.

Строк додаткового покарання ОСОБА_5 у виді позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративних функцій у закладах освіти, а також обнімати посади у органах державної влади державного управління місцевого самоврядування чи органах що надають публічні послуги у сфері освіти, рахувати з моменту відбуття основного покарання.

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику та прокурору, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду згідно зі статтею 323 КПК України.

Суддя ОСОБА_1