н/п 1-кс/490/2690/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3794/24
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

10 липня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000107 від 29.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч ч. 3 ст. 114-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 04.07.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- мобільний телефон «OUKITEL WP5», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із сім-карткою з номером НОМЕР_3 ;

- планшет «SAMSUNG GALAXY TAB», серійний номер НОМЕР_4 , IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , без сім-карток, з метою забезпечення збереження речового доказу.

Оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є речовими доказами, то прокурор вважає, що виникла необхідність у його арешті.

Вказує, що вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

А тому прокурор звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

А тому суд, враховуючи закріплений ст.26 КПК України принцип диспозитивності, згідно якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні свої прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, вважає за можливе розглянути подане клопотання у її відсутність та на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання та докази, додані до такого, слідчий суддя встановив наступне.

Так, слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000107 від 29.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Згідно матеріалів досудового розслідування, громадяни України, мешканці міста Миколаєва та Миколаївської області, з використанням власних аккаунтів в месенджері «Telegram», в ході особистого листування з учасниками антидержавних спільнот месенджера «Telegram», в умовах воєнного стану, здійснюють поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Крім того, мешканці міста Миколаєва та Миколаївської області в месенджері «Telegram» здійснюють поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Так, 04.07.2024, на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.07.2024 (справа № 490/3794/24,н/п 1-кс/490/2650/2024), було проведено обшук житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вилучено вказане майно.

Постановою слідчого вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів, а тому суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, та вважає, що таке клопотання слід задовольнити.

Керуючись вимогами ст. ст.170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 04.07.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- мобільний телефон «OUKITEL WP5», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із сім-карткою з номером НОМЕР_3 ;

- планшет «SAMSUNG GALAXY TAB», серійний номер НОМЕР_4 , IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , без сім-карток, з метою забезпечення збереження речового доказу.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом, відповідно до ст.174 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1