Справа № 199/2634/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

якому 10 липня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357, ч.4 ст.190 КК України.

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2024 року до суду надійшло вищевказане клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000302, кваліфікованого за ч.1 ст.357, ч.4 ст.190 КК України, що розпочате за повідомленням 11 березня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що невстановлена особа у період часу з 08 березня 2024 року по 11 березня 2024 року з його банківської картки КБ «ПриватБанк» заволоділа його грошовими коштами. Так, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 в невстановлений органами досудового розслідування час, але не раніше 08.03.2024, знаходячись в невстановленому в ході досудового розслідування місці, побачив банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , обладнану технологією безконтактної оплати, та яка є засобом доступу до банківського рахунку НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документу з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , діючи умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу в невстановлений в ході досудового розслідування спосіб взяв вищевказану банківську платіжну карту та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. А саме за допомогою свого мобільного телефону невстановленим в ході досудового розслідування способом змінив фінансовий номер викраденої карти для виплат та отримав можливість прив`язки банківської картки останнього до мобільних терміналів, обладнаних технологією безконтактної оплати NFC. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_5 10.03.2024 о 01 годині 43 хвилин, знаходячись в невстановленому в ході досудового розслідування місці, за допомогою мобільного телефону невстановленим в ході досудового розслідування способом, отримав доступ до особистого кабінету застосунку «Приват 24» ОСОБА_6 у АТ КБ «Приватбанк», тим самим, заволодів персональними даними останнього, та побачив, що на банківському рахунку НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_6 в АТ КБ «ПриватБанк», знаходиться незначна сума грошових коштів. 10.03.2024 о 01 годині 44 хвилин ОСОБА_5 за допомогою особистого кабінету застосунку «Приват 24» ОСОБА_6 у АТ КБ «ПриватБанк», використовуючи при цьому персональні дані останнього, оформив «Кредит готівкою» за договором №0976 в розмірі 66 500 гривень з зарахуванням вказаних грошових коштів на викрадену банківську карту. 10.03.2024 о 09 годині 08 хвилин ОСОБА_5 повторно оформив «Кредит готівкою» за договором №1172 в розмірі 23300 гривень з зарахуванням вказаних грошових коштів на банківську карту. 10.07.2024 у порядку ст.ст.276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.190 КК України. За таких обставин, посилаючись на те, що необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного обумовлена існуванням ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та необхідністю виконання слідчих (процесуальних) дій по кримінальному провадженню, слідчий звернулась до суду із даним клопотання, яке просила задовольнити.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання, просили його задовольнити з викладених у клопотанні підстав.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема домашній арешт.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підстави для застосування запобіжного заходу, суд враховує відсутність законодавчого визначення вказаного поняття та усталену практику Європейського суду з прав людини і критерії визначення цього поняття. Зокрема, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач може зробити висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

За змістом ст.ст.176, 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

В судовому засіданні підтверджено, що СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000302, кваліфікованому за ч.1 ст.357, ч.4 ст.190 КК України, що розпочате за повідомленням 11 березня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що невстановлена особа у період часу з 08 березня 2024 року по 11 березня 2024 року з його банківської картки КБ «ПриватБанк» заволоділа його грошовими коштами.

10 липня 2024 року в рамках кримінального провадження №0000302 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357, ч.4 ст.190 КК України, за який підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 , протоколами проведення тимчасового доступу та перегляду відеозапису, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Також, на думку суду, доведеними є зазначені в клопотанні ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, з огляду на встановлені фактичні обставини вчинення розслідуваного кримінального правопорушення і особу підозрюваного, обґрунтованим є висновок, що ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість підозри та покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, залишивши місце свого постійного проживання з метою уникнення покарання. Враховуючи відсутність у підозрюваного постійного офіційного місця роботи та сталого заробітку, він вочевидь на шлях виправлення не став та може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Визнаючи доведеними заявлені слідчим вищевказані ризики, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 26 липня 2001 року по справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Тому, з метою запобігання вказаним ризикам, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, необхідним запобіжним заходом, який має бути застосований до нього є тримання під вартою.

Враховуючи викладене, а також оцінюючи обставини, передбачені ст.178 КПК України, у тому числі, особу підозрюваного, тяжкість інкримінованого злочину та суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, про які просив підозрюваний, є недоцільним.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, вчиненого підозрюваним, а також з огляду на характер ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених даним кодексом, в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатний осіб та в разі внесення застави покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 196, 197 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0000302 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строків досудового розслідування, тобто до 07 вересня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатний осіб, тобто в сумі 121120 гривень.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будуть покладені наступні обов`язки:

-не відлучатися з міста Дніпра без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-утримуватися від спілкування з будь-якими особами з приводу обставин, викладених у повідомленні про підозру у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді (суду);

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-прибувати до слідчого, прокурора або до суду на кожний виклик.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1