Справа № 154/3234/23
Провадження № 1-кп/156/16/24
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2024 року сел.Іваничі

Колегія суддів Іваничівського районного суду Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у сел. Іваничі клопотання прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні № 0000360 від 08 грудня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и л а :

У провадженні Іваничівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000360 від 08 грудня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні, 18.11.2024 прокурор заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 строком на два місяці.

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного збуту психотропних речовин та отримання значних незаконних прибутків, посягаючи на порядок обігу психотропних речовин, встановлений Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори» від 15.02.1995 та Законом України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, ix аналогів i прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995, не бажаючи чесно працювати i займатись суспільно-корисною працею, свідомо джерелом свого існування та отримання доходів обрав злочинний шлях та вирішив вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним придбанням, перевезенням, зберіганням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфіну.

03.02.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, тобто, у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень.

Ухвалою Іваничівського районного суду від 04.07.2024 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано відносно останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк два місяці.

Обставинами, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, є встановлення фактичних даних, отриманих у передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом порядку, які зафіксовані в протоколах слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, на підставі яких доводиться вина особи.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому, з урахуванням наведених обставин, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, необхідним є застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання aбo особистої поруки, не зможуть належним чином забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 KПK України, встановлені ризики, передбачені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема це можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних, корисливих особливо тяжких злочинів, предметом яких були наркотичні засоби. Під час досудового розслідування задокументовано протиправну діяльність ОСОБА_8 , пов`язану із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та збутом наркотичного засобу за грошові кошти, встановлено причетність останнього до трьох епізодів незаконного збуту в м. Нововолинську наркотичного засобу свідку ОСОБА_10 (анкетні дані змінено) та ОСОБА_11 , а також двох епізодів збуту наркотичного засобу свідку ОСОБА_12 (анкетні дані змінено). За таких обставин, на думку прокурора, існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_8 може впливати на зазначених свідків з метою зміни ними своїх показань aбo відмови від ix дачі перед судом, оскільки такі ще судом не допитані, а тому необхідно запобігти зазначеному ризику шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.

Зважаючи на достатність доказів вини ОСОБА_8 та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, враховуючи існування достатніх даних, що обвинувачений не буде дотримуватися покладених на нього процесуальних обов`язків у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відсутність міцних соціальних зв`язків, є підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду, чинитиме тиск та впливатиме на свідків у кримінальному правопорушенні, з метою запобігання притягненню його до відповідальності, зможе вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином. Запобігти наявним вищезазначеним ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 з підстав, викладених у ньому. Просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив, щодо поданого клопотання, просив не застосовувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки він покладені на нього обов`язки не порушував, кожного разу з`являється за викликом суду у судові засідання. Зазначив, що працює по цивільній угоді на ливарному заводі в м. Нововолинськ, робочий графік з 07:00 ранку до 15:30 год., однак цей графік може змінитися. Обвинувачений просив не застосовувати до нього електронний засіб контролю, оскільки він працює всю зміну за станком, а складні умови праці на заводі впливають на елекотронний засіб контролю (його акумулятор), можуть вивести пристрій з ладу, а сам електронний засіб контролю заважає ОСОБА_8 працювати.

Захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_13 ОСОБА_14 в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного. Адвокат ствердив, що ОСОБА_8 відповідально ставиться до розгляду кримінального провадження, а оскільки не було зафіксовано порушень обов`язків, покладених на обвинуваченого, попередніми запобіжними заходами, просив відмовити у задоволенні клопотання поданого прокурором.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_8 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала позицію адвоката ОСОБА_9 .

Заслухавши думку присутніх учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Статтею 132 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно зі ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною другою ст. 194 КПК України, встановлено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 - 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Оцінюючи наведені підстави для застосування у даній конкретній справі ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону). Ст. 29 Конституції України гарантується право кожної людини на свободу та особисту недоторканність.

Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини. Саме така правова позиція висловлена у п.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного у п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) від 21.04.2011 року, де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти і інформація, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відображені з достатньою мірою для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 28.10.1994 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88, зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Як вбачається із додатків до обвинувального акта, стороною обвинувачення зібрані певні докази у кримінальному провадженні, котрі дозволяють об`єктивному спостерігачу з великим ступенем упевненості стверджувати про причетність ОСОБА_8 до скоєння кримінальних правопорушень. Однак ці докази мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 органом досудового розслідування пред`явлені обвинувачення у скоєнні кількох тяжких та особливо тяжких умисних кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за найтяжче з яких санкція відповідної частини статті КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Обвинувачений є особою молодого віку, є працевлаштованим, мешкає у м. Нововолинськ, попередні запобіжні заходи не порушував, виконував покладені на нього обов`язки.

В даній конкретній справі, оцінюючи існування ризику з боку ОСОБА_8 переховуватися від суду, колегія суддів звертає увагу на те, що з плином часу ризик переховуватися від правосуддя, котрий існував з боку ОСОБА_8 , істотно зменшився, обвинувачений тривалий час перебував в умовах ізоляції від суспільства, в подальшому умови цілодобового домашнього арешту та домашнього арешту у нічний час, не порушував.

Водночас стороною обвинувачення не надано до суду жодних доказів, котрі дозволяли б поза розумним сумнівом припускати можливість впливу обвинуваченого на свідків у кримінальному провадженні, про наявність протиправного тиску на них з боку обвинуваченого (звернень з цього приводу до правоохоронних органів тощо). Доказів наявності соціальних зв`язків обвинуваченого зі свідками стороною обвинувачення також не надано.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Летельє проти Франції» (Letellier v. France), заява № 12369/86, від 26.06.1991, п. 39, визнав, що реальна небезпека чинення тиску на свідків може таки бути на початку справи, але з часом вона значно зменшується й врешті зникає зовсім. Таким чином, прокурором не було доведено існування з боку ОСОБА_8 ризику здійснення протиправного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Оцінюючи існування з боку ОСОБА_8 ризику вчинити інше кримінальне правопорушення суд враховує, що інкриміноване особі діяння на теперішній час припинилось зовсім, твердження сторони обвинувачення про можливість вчинити інше правопорушення є абстрактним, не було підтверджене певними доказами у підготовчому та судових засіданнях, а ґрунтується лише на припущеннях сторони обвинувачення.

Частиною 5 ст. 194 КПК України передбачено можливість покладення на обвинуваченого додаткових обов`язків під час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України такі обов`язки можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців, який також може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Колегія суддів вважає за необхідне покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України та зобов`язати його - не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання/ роботи; - негайно прибувати до суду за першим викликом; - утримуватися від спілкування із свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 195 КПК України застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії.

Колегія суддів вважає необхідним застосування електронних засобів контролю за обвинуваченим. Під час розгляду клопотання прокурора ОСОБА_8 та його захисник ненадали будь-яких підтверджень щодо незручності для обвинуваченого у застосуванні цього пристрою, які можливо було б вважати надмірним тягарем для ОСОБА_8 .

Отже, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 протягом тривалого часу виконував умови обраного запобіжного заходу, працевлаштований, обов`язки покладені на нього судом не порушував, без будь-якого примусу прибував у судові засідання та з метою дотримання його права на працю, колегія суддів вважає за можливе обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, поклавши на обвинуваченого низку обов`язків, серед яких щодоби на час з 19-ї години вечора до 7-ї години ранку наступної доби не залишати обране місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 181, 193, 194, 196, 331, 372, 376, 395 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту (із забороною без дозволу суду щодоби на час з 19-ї години вечора до 7-ї години ранку наступної доби не залишати обране місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), строком на два місяці з 18 листопада 2024 року до 18 січня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , такі обов`язки:

- не відлучатися із АДРЕСА_2 , в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- негайно прибувати до суду за першим викликом;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням обвинуваченим ОСОБА_8 запобіжного заходу в виді домашнього арешту покласти на начальника Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області (особу, яка виконує обов`язки начальника відділення поліції).

Копію цієї ухвали направити до Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області (для здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого під час домашнього арешту).

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлено 21.11.2024 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3