Справа № 442/7791/24
Провадження № 1-кп/442/354/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 12.08.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Старе Село Дрогобицького району Львівської області, громадянина України, не працюючого, не інваліда, розлученого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , має малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку не утримує,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.164 КК України,

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що згідно із рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.05.2020 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.03.2020 і до досягнення нею повноліття, достовірно знаючи про наявність вказаного рішення суду та відкритого виконавчого провадження №ВП НОМЕР_1 щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини, будучи ознайомленим із його змістом, розуміючи про необхідність сплати аліментів на утримання дітей, в порушення вимог ст. ст.18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України та ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої доньки, діючи умисно у період часу з 01.10.2022 по 01.09.2024 жодних дій, спрямованих на виконання рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.05.2020 не здійснив, а накопичив заборгованість по аліментах на загальну суму 33 942,50 грн., а саме, будучи дієздатним та працездатним, на роботу офіційно не влаштувався, заходів до пошуку роботи не вживав, на обліку у Дрогобицькій філії Львівського обласного центру зайнятості не перебував та не звертався, що свідчить про його бездіяльність, будь-якої допомоги на утримання дитини не надавав, внаслідок чого за період часу з 01.10.2022 по 01.09.2024 утворив заборгованість зі сплати аліментів у розмірі в сумі 33 942, 50 гривень, тобто на суму заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку ст.302 КПК України.

Прокурор, відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України, в обвинувальному акті заявив клопотання про розгляд кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви від 19.09.2024 підозрюваного ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, тобто у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 та її законний представник ОСОБА_5 відповідно до поданої спільної заяви від 19.09.2024, повністю погоджуються із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надали свою згоду на розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №№0000060 від 12.08.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України у спрощеному провадженні.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити у судове засідання розгляд обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву обвинуваченого, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду обвинувального акта в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 КК України, а саме - злісне ухилення від слати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч.1 ст.164 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального проступку, обставини вчинення кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, не працевлаштований.

Обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, яке передбачене санкцією ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт строком 100 годин.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1