Провадження № 11-кп/824/3437/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ( в режимі відео конференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно - дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_7 засуджений вироком Баришівського районного суду Київської області від 01.03.2019 за ч.1 ст.152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про умовно-дострокове його звільнення, оскільки має намір доглядати за своєю хворою матір`ю, яка має поганий стан здоров`я внаслідок інсульту, а інших близьких родичів окрім нього не має.

Ухвалою суду в задоволенні клопотання відмовлено, пославшись на відсутність обставин, які б беззаперечно вказували, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення. Судом враховано, що за останній за час відбування покарання в ДУ «БВК (№ 35)» має три заохочення та одне стягнення, яке знято в установленому законом порядку, непрацевлаштований, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_7 оцінено як середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства - середній, а тому з урахуванням висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 суд зазначив, що засуджений не довів своє виправлення та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений просить задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що він відбув більше двох третин строку покарання, тяжких порушень не має, мав одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, має три підтверджених заохочення. Просить врахувати що має хвору матір, яка перенесла тяжкий інсульт та потребує постійного догляду. Усвідомлює жахливість вчиненого ним злочину та щиро кається у скоєному, та враховуючи стан в країні щиро намагається виправити свою провину сумлінною працею у справі перемоги та відбудови країни.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного за умисний тяжкий злочин.

Як випливає з матеріалів справи, на час звернення з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засуджений відбув більш ніж 2/3 строку призначеного покарання, призначеного вироком Баришівського районного суду Київської області від 01.03.2019.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Судом першої інстанції в повній мірі надано оцінку наявній характеристиці засудженого, який за час відбування покарання характеризується посередньо, мав три заохочення за період з 14.04.2022 по 12.04.2023, а також одне стягнення 28.12.2021, яке знято. На виробництві установи не працевлаштований через незалежні від нього обставини, однак, до праці ставиться добре, виконує покладені на нього обов`язки, проявляє ініціативу.

Відповідно до вказаної комплексної характеристики засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

Також судом встановлено, що комісією установи 02.11.2022 року розглядалось питання щодо ОСОБА_7 та відмовлено у зверненні до суду про умовно-дострокове звільнення від покарання у зв`язку з тим, що засуджений має недостатній ступінь виправлення.

При прийнятті рішення, судом першої інстанції враховано висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 та оцінено його як середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства також середній, у зв`язку з чим суд першої інстанції, у сукупності з даними про поведінку засудженого і відношення до праці на протязі усього строку відбування покарання не знайшов підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Доводи апеляційної скарги про наявність у засудженого хворої матері, яка потребує догляду, не можуть свідчити про настання підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання, однією з яких є доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення.

Оскільки застосування інституту умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не є обов`язком суду, а досліджені докази та відомості про особу засудженого не дають підстав для переконливих висновків про виправлення засудженого за відбутий термін призначеного покарання, то колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги безпідставними.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли слугувати безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення,а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: