УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області підполковника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000708 від 20.03.2024, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно, що було вилучено 01.09.2024 під час проведення обшуку автомобілі марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що громадяни з числа мешканців Рівненської області з використанням соціальної мережні «Телеграм» підшуковують охочих незаконно перетнути державний кордон з рб. У подальшому зазначені особи за грошову винагороду в розмірі 4500-5000 доларів США (за одну особу), організовують переправлення громадян України на територію республіки білорусь. При цьому, переміщення громадян України здійснюють в обхід прикордонних нарядів ДПСУ та офіційних пунктів пропуску через державний кордон, поблизу населених пунктів Заболоття, Дроздинь, Познань та інших Сарненського району Рівненської області.

У ході досудового розслідування отримано дані, про те, що до вчинення вказаного злочину причетний громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 . Зокрема вказаний громадянин 01.09.2024 із використанням автомобіля марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , перевозитиме осіб з АДРЕСА_1 з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України в Республіку Білорусь.

У подальшому, з метою врятування майна предметів, що можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні, 01.09.2024 проведено обшук автомобіля марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 , в ході якого вилучено апарат мобільного зв`язку марки «Iphone 13 pro» з сім картою із номером НОМЕР_2 , ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , 76 купюр номіналом по 100 доларів США кожна із серіями КВ41704607F, HA4970415A, HA49704107A, НОМЕР_5 , автомобіль марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 , ключ від запалення до автомобіля.

Того ж дня, зважаючи на те, що існують достатні підстави вважати, що вказані речі мають значення для досудового розслідування, оскільки є знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину, їх визнано речовими доказами.

Вказані предмети можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в зв`язку з цим містять ознаки речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на вищевказане вилучене 01.09.2024 в ході проведення обшуку вищевказане майно, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, що відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що СБУ в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження№0000708 від 20.03.2024,за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

На підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, 01.09.2024 було проведено до постановлення ухвали слідчого судді обшук у автомобілі марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 в ході якого виявлено та вилучено вищевказане майно, яке в подальшому постановою слідчого від 02.09.2024 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням пор арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий приходить до переконання про наявність підстав, що речі та предмети, які були вилучені під час проведення обшуку 01.09.2024 автомобіля марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 , являються речовими доказами у кримінальному провадженні.

Враховуючий викладене те, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих (розшукових) дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучено 01.09.2024 у автомобілі марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 , з метою позбавлення будь яких осіб можливості використовувати вказане майно, розпоряджатись будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на речі та предмети, вилучені 01.09.2024 в ході обшуку автомобіля марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 , а саме: апарат мобільного зв`язку марки «Iphone 13 pro» з сім картою із номером НОМЕР_2 , ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , 76 купюр номіналом по 100 доларів США кожна із серіями КВ41704607F, HA4970415A, HA49704107A, НОМЕР_5 , автомобіль марки BMW, номерний знак НОМЕР_1 , ключ від запалення до автомобіля, встановивши заборону володіння, користування та відчуження вказаного майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1