Провадження № 1-кп/161/1457/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 07 жовтня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002547 від 24.07.2024, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Веселе Конотопського району Сумської області, проживає та зареєстрований у АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, студент Сумського державного університету, працює водієм у ФОП « ОСОБА_4 », неодружений, несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 , 23 липня 2024 року близько 21 години 45 хвилин, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_7 , з метою умисного пошкодження майна останньої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зайшовши до під?їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , де піднявшись на другий поверх, дістав заздалегідь підготовлену пластикову пляшку із вмістом легкозаймистої рідини, якою облив двері квартири ОСОБА_7 , що під №1, та килим під ними, після чого за допомогою запальнички здійснив підпал вказаного килима, внаслідок чого розпочалася пожежа, яка поширилася на двері квартири ОСОБА_7 під №1 та двері сусідньої квартири ОСОБА_6 під №2 у вказаному вище будинку, внаслідок чого вказане майно було пошкоджено та заподіяно потерпілим матеріальної шкоди, зокрема, ОСОБА_7 на суму 25 000 грн. та ОСОБА_6 на суму 15 000 грн. відповідно.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.194 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що після конфлікту із потерпілою ОСОБА_7 та її чоловіком дійсно здійснив пошкодження майна потерпілих шляхом підпалу. Завдані збитки відшкодував, у вчиненому щиро розкаявся, просив вибачення в потерпілих.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 підтвердила факт пошкодження майна обвинуваченим ОСОБА_3 , не наполягала на призначенні суворого покарання та просила не позбавляти волі. Претензій матеріального та морального характеру не має.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила факт пошкодження майна обвинуваченим ОСОБА_3 , за обставин, які зазначені в обвинувальному акті, щодо призначення покарання покладалася на розсуд суду, однак не наполягала на призначенні суворого реального покарання. Претензій матеріального та морального характеру не має.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненими шляхом підпалу, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.194 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків, оскільки такі обставини підтверджені у судовому засіданні.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України, відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, навчається, працює, де виключно позитивно характеризується, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, позицію потерпілих, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши мінімальний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

Відповідно до ст.203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Згідно з ч.ч. 7, 8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.12 №15, кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.

Враховуючи те, що застава в порядку ч.11 ст.182 КПК України не повернена заставодавцю, а тому її необхідно повернути після набрання вироком законної сили.

Окрім того, суд зараховує в строк відбування покарання обвинуваченого термін його перебування під вартою у відповідності до вимог ст.72 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді застави залишається продовжений до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.07.2024 на майно, скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

-мобільний телефон марки «Iphone» моделі «12 Pro Max» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в чохлі, повернути ОСОБА_3 за належністю;

-відеозаписи з камер відеонагляду залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання;

-порожню пляшку, безбарвного кольору, з надписами «Ice Tea», з різким запахом паливно-мастильної рідини, знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 36 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній заставу.

Заставу в розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка внесена в рамках кримінального провадження №0002547 від 24.07.2024, на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області: , депозитний рахунок №UA0002504, банк ДКСУ м.Київ, МФО 820172 - повернути ОСОБА_9 після набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.72 КК України, в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 24.07.2024 по 25.07.2024, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий