Справа № 188/1339/24
Провадження № 1-кп/188/276/2024
УХВАЛА

16 вересня 2024 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

кримінальне провадження №0000093

обвинувачений:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець: с. Самарське, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянин України, не одружений, освіта середня, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185 КК України,

за участю:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Захисником в підготовчому судовому засіданні подано клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В обґрунтування клопотання зазначено, в провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000093 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України.

31.05.2024 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-1Х «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-ІХ), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 вчинив у період часу з 05.02.2024 до 29.05.2024 (за епізодом крадіжки майна у ОСОБА_8 поєднаного з проникненням у інше приміщення) та у період часу з 15.04.2024 до 07.05.2024 (за епізодом крадіжки майна у ОСОБА_9 поєднаного з проникненням у житло).

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028,00 грн., а 50 відсотків від його розміру становить 1514,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_10 злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становить більше 3028,00 грн.

Діями ОСОБА_11 заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 у розмірі 1340,00 грн. та його дії кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, яка поєднана з проникненням у інше приміщення, у період воєнного стану. Потерпілій ОСОБА_12 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 993,60 грн. та дії ОСОБА_11 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, яка поєднана з проникненням у житло, у період воєнного стану.

Таким чином, захисник вважає, що скоєне ОСОБА_10 не може кваліфікуватись як кримінальне правопорушення , передбачене статтею 185 КК України і не є тяжким злочином.

Захисник в підготовчому судовому засіданні клопотання підтримав, просить змінити запобіжний захід та звільнити обвинуваченого з під варти в залі суду.

Обвинувачений підтримав правову позицію захисника.

Прокурор не заперечив проти задоволення клопотання в зв`язку з декриміналізацію певних кримінальних правопорушень передбачених ст.185 КК України, але вважає, що для узагальнення і забезпечення єдиної практики з питань декриміналізації, слід керуватись правовим висновком Великої палати ВС, яка на даний час розглядає це питання.

Вивчивши клопотання, вислухавши учасників справи, суд приходить до висновку, клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року за вчинення правопорушення особа підлягає притягненню до адміністративної відповідальності якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.5 під.1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Згідно статті 7 Закону України Про Державний бюджет на 2024 рік з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 3028.00 грн.

Таким чином особа може бути притягнута до кримінальної відповідальності у випадку скоєння крадіжки в 2024 році на суму, яка перевищує 3028.00 грн.

Відповідно до п.4-1 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

При вирішенні питання перекваліфікації кримінальних правопорушень в зв`язку з декриміналізацією слід визначитись з правовою позицією сторони обвинувачення, при закритті кримінальних проваджень суд зобов`язаний повідомити належним чином потерпілих для з`ясування їх правової позиції.

Суд вирішуючи питання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу бере до уваги, що клопотання захисника достатньо обґрунтоване.

Наявні ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України зменшились і фактично обмежились ризиком вчинити інше кримінальне правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто постановлення обвинувального вироку (п. п. "а" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Судом встановлено, кримінальні правопорушення за обвинуваченням ОСОБА_11 не можуть кваліфікуватись як кримінальні правопорушення , передбачені статтею 185 КК України, не є тяжкими злочинами і не можуть бути підставою для запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини суд приходить до висновку про доцільність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на особисте зобов`язання з покладанням на обвинуваченого відповідно до ст.194 КПК України обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 183-184, 194, 615, 369, 372, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185 КК України щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання задовольнити .

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_3 відповідно до ст.194 КПК України наступні обов`язки:

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії обов`язків встановлених при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання встановити на 2 місяці, з 16.09.2024 року до 15.11.2024 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з під варти в залі суду.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підлягає негайному виконанню після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1