ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

слідчого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003416за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 на строк досудового розслідування з правом внесення застави у розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів у сумі 151 400 гривень для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.10.2024 року задоволено частково клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 . Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на тридцять днів до 07.11.2024 року включно та визначено розмір застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 13 години 43 хвилини 09.10.2024 року, тобто з моменту фактичного його затримання.

В поданій апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права. Вважає, що стороною обвинувачення не було надано вагомих доказів наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України та доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам. Просить ухвалу скасувати та прийняти нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176 178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року).

Фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Разом з тим, якщо при розгляді клопотання прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в клопотанні не наведено, а тому слідчим суддею безпідставно зроблено висновок про те, що слідчий довів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, майновий стан, наявність судимостей у підозрюваного та інше.

В своєму клопотанні слідчий вказав, що існують ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих в провадженні, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Слідчий суддя задовольняючи клопотання слідчого вірно дійшов висновку про наявність вказаних ризиків, проте не врахував, що хоча ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжких, однак має постійне місце проживання, є інвалідом 2 групи, не судимий, а тому передчасно прийшов до висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Крім того встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04.01.2022 року відносно ОСОБА_7 було застосовано примусові заходи медичного характеру, які продовжувались відповідним судовим рішенням, востаннє - ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.06.2024 року.

На підставі висновку комісії лікарів-психіатрів №73 від 09.08.2024 року, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.08.2024 року змінено ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру - з примусового лікування у психіатричному закладі зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем проживання.

Тобто за доказами, наявними в матеріалах зазначеного кримінального провадження, ОСОБА_7 страждає на розлад психіатричної діяльності, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, та останньому надавалась психіатрична допомога в примусовому порядку.

Слідчим суддею в порушення вимог КПК України не з`ясовано можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного західу у вигляді тримання під вартою за наявності даних про психічну хворобу останнього, не доведено такі підстави в суді і стороною обвинувачення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що слідчим в клопотанні про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , в суді першої і апеляційної інстанції не доведено наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були б підставою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою. Не може бути підставою для обрання слідчим суддею такого запобіжного заходу лише одна тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 .

А тому, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою в клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно відмовити, при цьому суд обирає підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даному провадженні, запобіганню його незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, а здача на зберігання слідчому або прокурору у даному кримінальному провадженні паспорту для виїзду за кордон та паспорту громадянина України, гарантує неможливість підозрюваним переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

За таких обставин та з врахуванням наявності постійного місця проживання у ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає цілком обґрунтованим застосування до нього саме такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 408, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2024 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на тридцять днів до 07 листопада 2024 року включно - скасувати.

Постанови нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

ОСОБА_7 , обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування (тридцять днів) - до 07.11.2024 року включно за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття).

Відповідно до ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною їх вимогою;

2) не відлучатись із місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України та інші документи, які надають право на виїзд за межі України;

5) носити електронний засіб контролю;

6) не спілкуватися з свідками, потерпілими в даному провадженні.

Після доставляння ОСОБА_7 до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , звільнити з-під варти.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: