ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/6109/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/868/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

-представника власників майна адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника власників майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23 липня 2024 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого СВ ВСП ГУНП в Харківській області задоволено та накладено арешт на:

- тимчасово вилучене майно 19.07.2024 під час проведення обшуку в автомобілі Ford Fusion р.н. НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким користується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: грошових коштів в сумі 48 тисяч гривень: 82 грошові купюри номінальною вартістю 500 гривень та 7 купюр номінальною вартістю 1000 гривень.

- тимчасово вилучене майно 19.07.2024 під час проведення обшуку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому працює ОСОБА_8 на посаді головного спеціаліста мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: 10 (десять) талонів на пальне «ОВИС» кожен на 10 літрів; грошові кошти у кількості 10 купюр номінальною вартістю 100 доларів США кожна; грошові кошти у кількості 6 купюр номінальною вартістю 200 гривень кожна; грошові кошти у кількості 2 купюри номінальною вартістю 100 гривень кожна; грошові кошти у кількості 1 купюра номінальною вартістю 500 гривень; грошові кошти у кількості 1 купюра номінальною вартістю 50 гривень; грошові кошти у кількості 1 купюра номінальною вартістю 1 гривня; мобільний телефон ТМ «Redmi Note 13» моделі: НОМЕР_2 , IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 із сім картою з номером телефону НОМЕР_5 ; мобільний телефон ТМ «Xiaomi Hyper OS Redmi 12С, синього кольору з IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 із сім картою з номером телефону НОМЕР_8 та НОМЕР_9 , що належить ОСОБА_8 , та особову справу ОСОБА_8 на 26 арк., посадову інструкцію головного спеціаліста з мобілізаційного відділу на 20 арк.; витяги з електронної бази «Оберіг» у кількості 5 шт. на ОСОБА_9 , 1994 року народження, ОСОБА_10 , 1973 року народження, ОСОБА_11 , 1980 року народження, ОСОБА_12 , 1995 року народження, ОСОБА_13 , 1990 року народження кожна на 1 арк.; журнал видачі повісток старшим групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 на 32 арк.; ноутбук ТМ «НР Elite book 850 gb, на якому мається 2 (два) локальні диски (С) та (D) локальний основний запис « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ім`я пристрою DESKTOP-CBQE7EM із зарядним пристроєм, що належить ІНФОРМАЦІЯ_3 - до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку.

- тимчасово вилучене майно 19.07.2024 під час проведення обшуку в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: грошові кошти у кількості 20 купюр номінальною вартістю 100 доларів США у загальній сумі 2000 (дві тисячі доларів США), які мають власні серії та номери, а саме: МВ 15467679F, PD 92708236C, MF 42913545D, PD 92708239C, PK 28843009E, PK 28843100E, PB 52608232F, PH 97547572B, PK 85508307D, PL 13511423Q, PK 97585081E, PA 28792433C, PF 56863395J PA 93039604A, PF 31662868K, PF 21217077L, MJ 63654704A, PL 13511424Q, PL 13511425Q, PL 13511426Q - до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку.

В апеляційній скарзі представник власників майна адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що вилучені грошові кошти в сумі 1951 грн. є власністю ОСОБА_8 - його заробітною платою та не має відношення до корупційних схем. Грошові кошти в сумі 2000 доларів США та 48 000 грн. є власністю ОСОБА_7 , які остання займала у знайомої ОСОБА_14 та призначені для повернення грошового боргу ОСОБА_14 . Наголосив, що ОСОБА_8 не інкримінується будь яких кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним отриманням грошових коштів, а лише про вимагання неправомірної вигоди. На думку захисника матеріали кримінального провадження не містять будь яких доказів про те, що вилучене майно отримано протиправним шляхом чи внаслідок вчинення злочину, а тому не може бути речовим доказом. Наголосив, що ухвала слідчого судді про надання дозволу на обшук не містила дозволу на вилучення майна, яке зазначено у клопотання про арешт. Указав, що у клопотанні не зазначено мети вилучення мобільних телефонів ОСОБА_8 , який під час обшуку самостійно їх розблокував та надав до них доступ.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника власників майна, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що СВ ВСП ГУ Національної поліції в Харківській області проводитися досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000230 від 13 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Так, 11 червня 2024 року ОСОБА_8 , точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на посаді головного спеціаліста мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 , який відповідно до своїх посадових обов`язків здійснює мобілізаційну підготовку та мобілізаційні заходи на території Шевченківського району, міста Харків, прибув до ресторан бару « ІНФОРМАЦІЯ_6 », за адресою: АДРЕСА_4 та висунув вимогу через персонал закладу до адміністрації закладу про необхідність адміністрації закладу зв`язатись з ОСОБА_8 з метою обговорення умов при яких останній не вчинятиме дій спрямованих на припинення та порушення нормальної роботи закладу шляхом проведення мобілізаційних заходів по відношенню до персоналу та відвідувачів вказаного закладу.

Розуміючи незаконність зазначених вимог ОСОБА_15 , будучи адміністратором ресторан бару « ІНФОРМАЦІЯ_6 », звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем, з метою викриття злочинної діяльності головного спеціаліста мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 .

Крім того, 15 червня 2024 року ОСОБА_8 , зустрівся з ОСОБА_15 , який є працівником закладу « ІНФОРМАЦІЯ_6 », та діяв під контролем правоохоронюваних органів, в закладі « ІНФОРМАЦІЯ_6 », за адресою: АДРЕСА_4 .

В ході бесіди, ОСОБА_8 , діючи умисно з метою реалізації злочинного корисливого умислу спрямованого на особисте протиправне збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди для себе, повідомив ОСОБА_15 , про необхідність придбання та передання ОСОБА_8 автомобілів, причепів до автомобілів та іншої техніки, за не вчинення ОСОБА_8 , мобілізаційних заходів по відношенню до персоналу та відвідувачів закладу, які призведуть до закриття вказаного закладу. Також реалізуючи свій злочинний намір на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_8 , повідомив, про необхідність надання останньому знижкової карти у закладі « ІНФОРМАЦІЯ_6 », за адресою: АДРЕСА_4 , за надання працівникам закладу повісток, які надають право відстрочити їх призов.

Так, 18 червня 2024 року о 19 год. 35 хв., перебуваючи на паркувальному майданчику супермаркету Рост за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто з прямим умислом, з метою особистого збагачення, надав ОСОБА_15 , який діяв під контролем правоохоронюваних органів 6 повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 01 липня 2024 року, пред`явлення яких надає можливість відстрочення, мобілізаційних заходів за, що на свою вимогу отримав від ОСОБА_15 , неправомірну вигоду, у вигляді картки № 130 закладу « ІНФОРМАЦІЯ_6 », яка надає знижку 20 % на послуги вказаного закладу для себе за не вчинення дій в інтересах працівників закладу « ІНФОРМАЦІЯ_6 » з використанням свого службового становища, а саме не проведення мобілізаційних заходів по відношенню до персоналу закладу.

19 липня 2024 року в період часу з 12:55 до 16:09 старшим слідчим СВ ВСП ГУНП в Харківській області ОСОБА_16 , відповідно до ухвали слідчого судді Київсього районного суду м. Харкова справа № 953/6109/24 н/п 1-кс/ 953/4970/24 від 08 липня 2024 року, проведено обшук приміщень ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . В ході проведення обшуку приміщень ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено та вилучено наступні документи та речові докази: 10 (десять) талонів на пальне «ОВИС» кожен на 10 літрів; грошові кошти у кількості 10 купюр номінальною вартістю 100 доларів США кожна; грошові кошти у кількості 6 купюр номінальною вартістю 200 гривень кожна; грошові кошти у кількості 2 купюри номінальною вартістю 100 гривень кожна; грошові кошти у кількості 1 купюра номінальною вартістю 500 гривень; грошові кошти у кількості 1 купюра номінальною вартістю 50 гривень; грошові кошти у кількості 1 купюра номінальною вартістю 1 гривня; мобільний телефон ТМ «Redmi Note 13» моделі: НОМЕР_2 , IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 із сім картою з номером телефону НОМЕР_5 ; мобільний телефон ТМ «Xiaomi Hyper OS Redmi 12С, синього кольору з IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 із сім картою з номером телефону НОМЕР_8 та НОМЕР_9 ; особова справа ОСОБА_17 на 26 арк.; посадова інструкція головного спеціаліста з мобілізаційного відділу на 20 арк.; витяги з електронної бази «Оберіг» у кількості 5 шт. на ОСОБА_9 1994 року народження, ОСОБА_10 1973 року народження, ОСОБА_11 1980 року народження, ОСОБА_12 1995 року народження, ОСОБА_13 1990 року народження кожна на 1 арк.; журнал видачі повісток старшим групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 на 32 арк.; ноутбук ТМ «НР Elite book 850 gb на якому мається 2 локальні диски (С) та (D) локальний основний запис «Шевченківський ТЦК» ім`я пристрою DESKTOP-CBQE7EM із зарядним пристроєм.

Крім того, 19.07.2024 в період часу з 13:34 до 16:54 слідчим СВ ВСП ГУНП в Харківській області ОСОБА_18 , відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова справа № 953/6109/24 н/п 1-кс/ 953/ 4971/24 від 08 липня 2024 року проведено обшук в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 . В ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено грошові кошти у кількості 20 купюр номінальною вартістю 100 доларів США у загальній сумі 2000 (дві тисячі доларів США), які мають власні серії та номери, а саме: МВ 15467679F, PD 92708236C, MF 4291354D, PD 92708239C, PK 28843009E, PK 28843100E, PB 52608232F, PH 97547572B, PK 85508307D, PL 13511423Q, PK 97585081E, PA 28792433C, PF 56863395J PA 93039604A, PF 31662868K, PF 21217077L, MJ 63654704A, PL 13511424Q, PL 13511425Q, PL 13511426Q та поміщені до спеціалізованого сейф-пакету SUD 1109517.

Також, 19 липня 2024 року в період часу з 17 год. 38 хв. по 19 год. 08 хв., старшим слідчим СВ ВСП ГУНП в Харківській області ОСОБА_16 , на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України з метою врятування майна, було проведено обшук автомобіля Ford Fusion з р.н. НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено, грошові кошти в сумі 48 тисяч гривень, а саме: 82 грошові купюри номінальною вартістю 500 гривень та 7 купюр номінальною вартістю 1000 гривень.

Як зазначає слідчий, власником вищевказаного майна є гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Постановами слідчого СВ ВСП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_19 від 19.07.2024 вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000230 від 13 червня 2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий, посилаючись на вимоги ст. 98, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, з метою збереження зазначеного майна для досягнення цілей у даному кримінальному провадженні та є таким, що має значення для досудового розслідування, відомості, які містяться у вказаних речах і документах можуть бути доказами під час судового розгляду, просить накласти арешт на майно, вилучене 19.07.2024 під час проведення обшуку в автомобілі Ford Fusion з р.н. НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та яким користується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та за адресами: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ПАТ «Укртелеком», та АДРЕСА_3 , що належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_7 3/5 частки, ОСОБА_20 - 1/5 частки, ОСОБА_21 1/5 частки, де проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що вилучене під час огляду майно підпадає під вимоги п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Як вбачається з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України та ст.172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Крім того, системний аналіз статей 170, 171 КПК України вказує на те, що арешт на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується до тимчасово вилученого майна та майна, яке виявлено слідчим або прокурором іншими заходами, ніж проведення обшуку.

Стосовно майна, яке було зазначено в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук, для виявлення якого і проводиться обшук, судовий контроль обмеження права власності на це майно здійснюється під час розгляду клопотання слідчого або прокурора на дачу дозволу на проведення обшуку.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.01.2020 року у справі № 457/1485/13-к, провадження № 51-4881км19, що згідно ч.5 ст.171 КПК України щодо тимчасово вилученого майна слідчим подається клопотання про його арешт або таке - повертається особі, в якої було вилучено. Щодо речей та документів, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі про проведення обшуку, то накладення на них арешту КПК України не передбачає.

Також, з узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» вбачається, що слідчим суддям необхідно ретельно оцінювати підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК, оскільки вони залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування. Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями п. 6 ч. 2 ст. 235 та ст. 236 КПК, згідно з якими ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. На підставі ч. 7 ст. 236 КПК при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Таким чином, стосовно вилученого під час обшуку майна, яке не було включено до відповідного переліку, передбаченого в ухвалі слідчого судді, слідчий, прокурор повинні вносити клопотання в порядку і строки, встановлені ч.5 ст.171 КПК, а стосовно майна, яке було включене до переліку, щодо якого здійснювався обшук не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч.5 ст.171 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що, оскільки, для законного утримання майна вилученого внаслідок проведення обшуку за переліком, зазначеним в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук та обмеження прав власності немає потреби звертатись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на це майно, оскільки доля речових доказів вирішується на підставі вимог статті 100 КПК України.

Доводи представника власників майна про те, що в ухвалі слідчого судді не зазначено грошових коштів та мобільних телефонів, спростовуються змістом ухвал слідчого судді, відповідно до яких метою обшуків було виявлення мобільних телефонів та грошових коштів.

Що стосується вилучення грошових коштів, які нібито належать ОСОБА_7 , то колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 170 КПК України, а обставини зазначені власником майна та третьою особою мають бути перевірені в ході здійснення досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23 липня 2024 року про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000230 від 13 червня 2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власників майна адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді