УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001517 від 25.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001517 від 25.08.2024 року за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону та Офісу Генерального прокурора.

Відомості до ЄРДР внесено на підставі інформації Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві.

В ході досудового розслідування встановлено, що народний депутат України ОСОБА_7 23.08.2024 року незаконно перетнув державний кордон України поза пунктами пропуску в зоні відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 . За наявною інформацією, організація незаконного перетину кордону здійснювалась громадянами України спільно із посадовими особами Державної прикордонної служби України.

Так, у невстановлені слідством час та місці у ОСОБА_6 виник умисел на організацію та керівництво діями щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України. Для досягнення своєї злочинної мети ОСОБА_6 не пізніше 23.08.2024 року залучив до вказаної протиправної діяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вступивши з ними у попередню злочинну змову, спрямовану на незаконне переправлення осіб через державний кордон України всупереч нормативно-правовим актам та законам України.

Установлено, що громадянин України народний депутат України ОСОБА_7 з метою незаконного виїзду за межі України звернувся до ОСОБА_6 із проханням організувати його незаконне переправлення через державний кордон України, на що отримав згоду. Для виконання спільного плану ОСОБА_7 23.08.2024 року близько 12:45 год виїхав з м. Києва в напрямку м. Одеса по автошляху М-05 Київ-Одеса на легковому автомобілі «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_8 та приблизно о 15:40 год прибули на АЗС «Shell» Настасіївка (південна околиця населеного пункту Новогригорівка Березівського району Одеської області), де перебували приблизно до 16:27 год.

В цей час ОСОБА_6 залучив до своєї протиправної діяльності в якості водія ОСОБА_5 , із яким на автомобілі марки «Mitsubishi Pajero Sport» д.н.з. НОМЕР_2 , за раніше обговореною домовленістю розпочали рух в напрямку місця перебування ОСОБА_7 .

Згідно розробленого злочинного плану, у період часу приблизно з 16:32 год по 16:53 год 23.08.2024 року відбулась пересадка ОСОБА_7 з наведеного автомобіля «Toyota Camry» у автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Sport», в якому знаходились ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , після чого вони направились в бік с. Ширяєве Березівського району Одеської області та с. Затишшя Роздільнянського району Одеської області.

У подальшому, відповідно до розробленого злочинного плану, ОСОБА_6 23.08.2024 року приблизно о 17:50 год зателефонував ОСОБА_4 з метою отримання інформації та відповідних порад і вказівок, необхідних для подальшої реалізації спільних злочинних намірів щодо переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України. При цьому, ОСОБА_4 в момент вищевказаної розмови перебував у населеному пункті Йосипівка Одеської області в безпосередній близькості до державного кордону України.

Після отриманої від ОСОБА_4 інформації про відсутність ризиків викриття їхньої протиправної діяльності та додаткових перешкод у вигляді мобільних патрулів Державної прикордонної служби України та інших правоохоронних органів на місці, де було заплановане переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, діючи відповідно до спільного розробленого злочинного плану, ОСОБА_6 із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на автомобілі «Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_2 направились до державного кордону України на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України поза межами офіційних пунктів пропуску, на ділянці місцевості між ПП «Павлівка» та ПП «Йосипівка» ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_5 , розташованих на території Захарівської селищної громади Роздільнянського району Одеської області, де 23.08.2024 року приблизно у період часу з 20:58 год по 21:22 год останні здійснили незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України в напрямку Республіки Молдова (територія невизнаної Придністровської Молдовської Республіки).

За наявною у слідства інформацією до вчинення кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_9 , який має у користуванні автомобіль марки Nissan, модель Patrol, д.н.з. НОМЕР_4 (без документів).

Таким чином, в ході досудового розслідування виникла необхідність у встановленні реального місцезнаходження ОСОБА_9 та відшукані і вилучені речей і документів, що належать останньому та які мають значення для досудового розслідування кримінального провадження, у тому числі транспортних засобів, які могли використовуватися останнім для незаконного перетину державного кордону.

З огляду на невідкладність, з метою врятування від знищення причетними до вчинення злочину особами майна, яке може мати значення речових доказів та містити на собі сліди злочину або мають значення для досудового розслідування 31.08.2024 року слідчим за участі оперативних працівників, у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, до постановлення ухвали слідчого судді, у зв`язку із невідкладним випадком, пов`язаним із врятуванням майна та з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, було проведено обшук автомобіля марки Nissan, модель Patrol, д.н.з. НОМЕР_4 (без документів), що перебуває у користуванні ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який вилучено та поміщено на відповідальне зберігання у Відділення поліції № 2 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП Одеської області за адресою: вул. Європейська, 32, смт. Захарівка, Роздільнянський р-н., Одеська область.

В подальшому, вказаний транспортний засіб було визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

Слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси розглядалося клопотання прокурора про накладення арешту на майно, зазначене в даному клопотанні, проте за результатом розгляду ухвалою слідчого судді клопотання поверталося прокурору для усунення недоліків із зазначенням строків для їх усунення протягом 72 годин.

У зв`язку із викладеним, з метою забезпечення збереження вилученого майна, прокурор, усунувши недоліки клопотання, зазначені у мотивувальній частині ухвали слідчого судді, повторно звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, оскільки у органу досудового розслідування є достатні підстави, що вилучений під час обшуку транспортний засіб може зберігати у собі сліди вчинення кримінального правопорушення та може бути засобом для вчинення злочину.

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути за його відсутності.

Представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 в судове засідання також не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі та без участі користувача майна. У задоволенні клопотання відмовити та повернути автомобіль ОСОБА_9 .

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Приймаючи до уваги заяви учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001517 від 25.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України за фактом організації незаконного перетину державного кордону народним депутатом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у напрямку Молдови в районі пункту пропуску «Велика Комарівка».

За наявною у слідства інформацією до вчинення кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_9 , який має у користуванні автомобіль марки Nissan, модель Patrol, д.н.з. НОМЕР_4 (без документів).

Таким чином, в ході досудового розслідування виникла необхідність у встановленні реального місцезнаходження ОСОБА_9 та відшукані і вилучені речей і документів, що належать останньому та які мають значення для досудового розслідування кримінального провадження, у тому числі транспортних засобів, які могли використовуватися останнім для незаконного перетину державного кордону.

З огляду на невідкладність, з метою врятування від знищення причетними до вчинення злочину особами майна, яке може мати значення речових доказів та містити на собі сліди злочину або мають значення для досудового розслідування 31.08.2024 року слідчим за участі оперативних працівників, у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, до постановлення ухвали слідчого судді, у зв`язку із невідкладним випадком, пов`язаним із врятуванням майна та з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, було проведено обшук автомобіля марки Nissan, модель Patrol, д.н.з. НОМЕР_4 (без документів), що перебуває у користуванні ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який вилучено та поміщено на відповідальне зберігання у Відділення поліції № 2 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП Одеської області за адресою: вул. Європейська, 32, смт. Захарівка, Роздільнянський р-н., Одеська область.

В подальшому слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси було надано дозвіл на проведення невідкладного обшуку автомобіля марки Nissan, модель Patrol, д.н.з. НОМЕР_4 .

Слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурором своєчасно було подано клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, проте за результатом розгляду такого клопотання слідчим суддею було винесено ухвалу про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, визначивши строк для їх усунення в 72 години.

Після чого, прокурор, усунувши недоліки клопотання, своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Відповідно до чого слідчий суддя вважає поважними причини пропуску строку звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, не позбавляє таке майно доказової сили в кримінальному провадженні, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Сплив процесуального строку виконання обов`язку вжити заходи до збереження речових доказів не припиняє необхідності виконати цей обов`язок стороною обвинувачення і не тягне за собою припинення повноважень службової особи на здійснення обов`язкової дії. (Аналогічна правова позиція щодо правових наслідків пропуску строку виконання обов`язку детально висвітлена в Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 63/15845/2019).

Слідчий суддя на підставі долучених до клопотання матеріалів прийшов до висновку, що оскільки вилученим під час обшуку автомобілем марки Nissan, модель Patrol, д.н.з. НОМЕР_4 користувалася особа, яка може бути причетною до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 , а тому вказаний транспортний засіб дійсно може містити у собі інформацію щодо організації незаконного перетину державного кордону, яка може бути використана в якості речових доказів в рамках кримінального провадження, зокрема, оскільки транспортний засіб імовірно використовувався з метою доставляння осіб до державного кордону України задля його незаконного перетину, він може містити у собі сліди (нашарування пото-жирового сліду) осіб, що ним керували та були його пасажирами, а тому необхідний для проведення експертних досліджень і використання в ході проведення слідчих дій та встановлення істини по даному кримінальному провадженню.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучений під час обшуку транспортний засіб було визнано слідчим речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого від 31.08.2024 року.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучений під час обшуку транспортний засіб відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі сліди вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право користування пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права користування особи, адже досягнення мети збереження речового доказу, неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів , здійснюються на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих засобів».

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, власник майна, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001517 від 25.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки Nissan, модель Рatrol, д.н.з. НОМЕР_4 (без документів), яким користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Виконання ухвали покласти на прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1