Провадження № 1-кс/947/8416/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представників власників майна адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000454 від 15.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що вилучене під час обшуку майно, перелік якого зазначено у клопотанні є речовими доказами в рамках кримінального провадження, так як може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, могло бути засобом для вчинення кримінального правопорушення, а тому на нього слід накласти арешт з метою забезпечення його збереження.

У судовому засіданні

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 вимоги поданого клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. На запитання слідчого судді щодо належності вилученого майна повідомив про те, що наразі встановлюються обставини кому належить офіс, в якому було проведено обшук. Наразі достеменно не встановлено кому належать вилучені грошові кошти. Долучив у судовому засіданні копії постанов про призначення експертиз.

Адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти накладення арешту. Зазначила, що власників вилученого майна не було допитано з приводу відомих їм обставин, будь-яких експертиз із вилученими мобільними телефонами з метою перевірки наявної в них інформації не призначено. Оскільки клопотання є необґрунтованим та наразі відсутні підстави для накладення арешту, просила у задоволенні клопотання відмовити.

Адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК країни визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді клопотання прокурора про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, прокурором не було зазначене відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене під час обшуку майно, зокрема, не було доведено його відношення до розслідуваного к/п № 0000454 від 15.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та яким чином зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів.

Прокурор у клопотанні визначив метою накладення арешту на вказане вилучене майно його збереження як речових доказів, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 171 КПК України прокурор належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальним правопорушенням, яке розслідується та майном, яке належить третім особам.

Більш того, на даний час органом досудового розслідування не встановлено кому належить приміщення офісу, в якому проводився обшуку та, зокрема, власника вилучених під час обшуку грошових коштів, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити підстави та мету накладення арешту на них на які посилається прокурор у клопотанні.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що з моменту вилучення мобільних телефонів їх не було оглянуто та не призначено експертиз з метою виявлення інформації, яка, як зазначає у клопотанні прокурор, має значення речових доказів в рамках кримінального провадження.

Одночасно, слідчому судді незрозуміло навіщо органу досудового розслідування оригінали документів третіх осіб.

Слідчий суддя позбавлений можливості встановити з яких причин наразі вилучене під час обшуку майно необхідне органу досудового розслідування та чому орган досудового розслідування вважає, що вилучене майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження.

Більш того, слідчий суддя звертає увагу на те, що з моменту вилучення майна, а саме з 20.06.2024 року власників майна, зокрема: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не було допитано навіть в якості свідків з приводу відомих їм обставин вчинення кримінального правопорушення.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000454 від 15.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1