Справа № 953/6483/24
Провадження № 1-кп/953/963/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000348 від 20.02.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості у силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 у невстановлені органами досудового розслідування час і місці придбав у невстановленої особи холодну зброю колюче-ріжучої дії мисливський ніж. Знаючи, що цей предмет є холодною зброєю, усвідомлюючи суспільну небезпечність протиправного поводження з ним, діючи з прямим умислом, ОСОБА_6 з метою використання в особистих цілях незаконно носив при собі мисливський ніж без дозволу, передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (змінами), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року (зі змінами). Кримінально протиправну діяльність ОСОБА_6 було припинено працівниками правоохоронних органів, які 20 лютого 2024 року приблизно о 04:00 год. виявили та вилучили предмет злочину у ході огляду місця події по АДРЕСА_2 .

Вилучений в обвинуваченого предмет відповідно до висновку судової криміналістичної експертизи № 1457 від 11 квітня 2024 року є ножем, виготовленим саморобним способом, за типом мисливських ножів загального призначення та за криміналістичною класифікацією належить до категорії холодної зброї колюче-ріжучої дії.

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Пояснив суду, що у 2022-2023 рр проходив військову службу у ЗСУ, з якої звільнений за станом здоров`я. Дані обставини підтверджені відомостями, що містяться у його військовому квитку. Дійсно зберігав і носив при собі мисливський ніж, який належав його загиблому побратиму. Після смерті побратима його мати попросили передати ніж ОСОБА_6 як подарунок від сина. Він знав, що даний предмет є холодною зброєю, і будь-яких дозволів на нього не мав. В один із днів лютого 2024 року обвинувачений із товаришами їздив пом`янути загиблого побратима і мав ніж при собі. У комендантську годину їх авто зупинили працівники поліції, які виявили і вилучили даний предмет, він показав і видав їм ніж добровільно. Визнає, що подія відбулася у дату і час, зазначені в обвинувальному акті.

За результатами допиту ОСОБА_6 у судовому засіданні суд переконався, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, і повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення у вказані в обвинуваченні час, місці і спосіб. Цих обставин не оспорюють і інші учасники судового провадження, і суд не має жодних сумнівів у добровільності й істинності їх позицій.

Враховуючи наведене суд, з`ясувавши думку учасників процесу щодо порядку судового розгляду, роз`яснив їм процесуальні наслідки застосування скороченої процедури, передбаченої ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, що у цьому разі вони будуть позбавлені можливості оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, а також оскаржувати вирок до суду вищої інстанції з підстав недослідження судом доказів.

За таких обставин суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і розглядає справу у порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням висновку судової психіатричної експертизи ОСОБА_6 і даних, які характеризують його особу.

Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії, які полягали у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, за ч. 2 ст. 263 КК України.

Вирішуючи питання щодо обрання обвинуваченому виду, міри покарання і порядку його відбування, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як унормовано п. 3 ч. 1 ст. 65 цього Кодексу, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно з частиною 2 цієї статті особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання новим кримінальним правопорушенням.

На підставі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. У рішенні від 16 жовтня 2008 року у справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ окреслив умови, за яких призначене судом покарання може вважатися пропорційним. Для цього воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити для людини особистий надмірний тягар (п. 38).

Призначаючи ОСОБА_6 захід примусу, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення не підвищують його суспільної небезпеки порівняно з типовими діяннями, що кваліфікуються за відповідною нормою закону про кримінальну відповідальність.

Бере суд до уваги і дані про особу ОСОБА_6 , який неодружений, дітей, не має, не працює. Не має судимості у силу ст. 89 КК України, проте у минулому притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини проти власності, а також пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів і психотропних речовин, відбував покарання у місцях позбавлення волі (а. с. 52, 53, 57). Разом із тим, обвинувачений проходив службу у ЗСУ у 2022-2023 рр, виконуючи конституційний обов`язок із захисту Вітчизни в умовах збройної агресії російської федерації проти України (а. с. 4245).

На диспансерних психіатричному і наркологічному обліках ОСОБА_6 не перебуває (а. с. 55, 56, 59). Водночас відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 323 від 07 травня 2024 року при амбулаторному обстеженні в обвинуваченого виявлено такі особливості особистості, як стійку зневагу до існуючих норм і правил поведінки при емоційній нестійкості, дратівливості, запальності, а також факти тривалого систематичного вживання наркотичних речовин з групи опіоїдів та психостимуляторів зі сформованою психофізичною залежністю. Проте зазначене не супроводжується психотичною симптоматикою, зниженням інтелекту і не позбавляє ОСОБА_6 здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З огляду на зазначене комісія судових експертів-психіатрів констатувала, що ОСОБА_6 станом на зараз страждає на хронічні психічні захворювання у формі дисоціального розладу особистості та синдрому залежності внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин. Водночас у період часу, що відповідає вчиненню правопорушення, обвинувачений перебував поза тимчасовим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (а. с. 6063).

Як обставини, що пом`якшують покарання, суд відповідно до вимог ст. 66 КК України враховує повне визнання ОСОБА_6 своєї провини та щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання, суд за результатами судового розгляду не встановив.

Таким чином, з огляду на індивідуальні психологічні особливості ОСОБА_6 , що свідчать про підвищену схильність до девіантної поведінки, а також факти неодноразового притягнення до кримінальної відповідальності у минулому за умисні злочини, у тому числі тяжкі, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому у межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України більш суворе за видом покарання у виді позбавлення волі. Проте з огляду на те, що вчинене ним правопорушення є нетяжким злочином, і на відсутність обставин, які б підсилювали суспільну небезпечність діяння у межах даної кримінально-правової кваліфікації, суд вважає за можливе призначити йому вказане покарання на мінімальний строк.

Разом із тим, положення ст. 75 КК України наділяють суд дискреційними повноваженнями у справах даної категорії при призначенні покарання, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк до п`яти років звільнити винну особу від його відбування з випробуванням за наявності підстав для висновку про можливість виправлення особи без відбування заходу примусу.

Беручи до уваги, що ОСОБА_6 повністю визнав винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, обставини, що обтяжують покарання, відсутні, злочином нікому не завдано фізичної, моральної чи матеріальної шкоди, а також те, що обвинувачений, проходячи службу у ЗСУ, захищав Вітчизну в умовах збройної агресії російської федерації проти України, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання. Зазначене дає підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком мінімальної тривалості з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, які з огляду на дані про його особу є необхідними для забезпечення належного контролю поведінки ОСОБА_6 , її корекції і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи холодної зброї (висновок експерта № 1457 від 11 квітня 2024 року), у сумі 11 359 гривень 20 копійок відповідно до вимог частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Клопотання про обрання запобіжного заходу сторона обвинувачення не заявляла, а тому дане питання судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта (висновок № 1457 від 11 квітня 2024 року), у сумі 11 359 гривень 20 копійок.

Речові докази:

-ніж у чохлі чорного кольору, виготовлений саморобним способом, за типом мисливських ножів загального призначення, який за криміналістичною класифікацією є холодною зброєю колюче-ріжучої дії, що підтверджено висновком судово-криміналістичної експертизи № 1457 від 11 квітня 2024 року, після набрання вироком законної сили знищити;

-лазерний комп`ютерний диск DVD-RW з файлами «export-0xrlt», «export-lu2t8» та «export-wxtwd» зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2024 року у справі № 953/1344/24 (провадження № 1-кс/953/1537/24).

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення остаточного рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження вручити копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_1