УХВАЛА

23.10.2024 м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду відвід ОСОБА_3 заявлений слідчому судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 , в проваджені якого перебуває скарга ОСОБА_3 на рішення слідчого другого СВ з дислокацією у м.Одесі ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, про закриття кримінального провадження №0000181 від 14.03.2016,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 передано заяву ОСОБА_3 про відвід слідчому судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 , в проваджені якого перебуває скарга ОСОБА_3 на рішення слідчого другого СВ з дислокацією у м.Одесі ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, про закриття кримінального провадження №0000181 від 14.03.2016.

Заявник ОСОБА_3 утримується в Вінницькій установі виконання покарання №1 УВП№1. Судове засідання здійснювалося в режимі відеоконференції з установою виконання покарання.

В обґрунтування заявленого відводу заявник зазначив, що слідчий суддя ОСОБА_4 під час розгляду скарги відмовив йому в задоволенні клопотання про витребування від органу досудового розслідування матеріалів кримінального провадження для всебічної перевірки законності і обґрунтованості оскаржуваного процесуального рішення слідчого. При цьому слідчий суддя, зі слів завника, пояснив, що не може примусити службових осіб правоохоронного органу виконати вимогу про надання матеріалів кримінального провадження. Тобто, на думку заявника, слідчий суддя, рішення якого є обов`язковими для виконання всіма службовими особами на всій території України, розписується у своїй слабкості, непрофесійності. В такому разі слідчий суддя ОСОБА_4 повинен був заявити собі самовідвід, але цього не зробив. Заявник припускає, що без дослідження матеріалів кримінального провадження, на підставі яких було слідчим постановлена оскаржувана постанова, слідчий суддя не зможе постановити обґрунтоване і законне рішення за скаргою. Наведені факти, як зазначає заявник, свідчать про порушення слідчим суддею ОСОБА_4 норм міжнародних конвенцій, загальних засад кримінального провадження, Кодексу професійної етики судді, Бангалорських принципів поведінки судді тощо. Отже, наведене викликає у заявника сумніви щодо компетентності, неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 .

Тому на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України заявник ОСОБА_3 просить задовольнити відвід слідчому судді ОСОБА_4 - за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч.3 ст.81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суддя ОСОБА_4 будь-яких пояснень не надав.

Суд, вивчивши доводи заявленого відводу, думку заявника, дійшов висновку про те, що заява про відвід слідчого судді ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки законних підстав, передбачених ст.ст.75 і 76 КПК України для відводу слідчого судді, не вбачається.

Заявником не доведено, що слідчим суддею ОСОБА_4 під час розгляду скарги порушуються вимоги кримінального процесуального законодавства, або демонструється якась зацікавленість чи упередженість. Навпаки, слідчим суддею неодноразово вживалися відповідні процесуальні заходи щодо отримання від правоохоронного органу матеріалів кримінального провадження, на підставі яких постановлено слідчим процесуальне рішення про закриття кримінального провадження. Згідно сталої судової практики ненадання правоохоронним органом матеріалів кримінального провадження не перешкоджає розгляду скарги по суті на підставі наданих зацікавленою стороною документів та може слугувати підставою для задоволення вимог скарги за правовим принципом «мовчазної згоди», тобто через юридичний факт, який полягає у бездіяльності сторони кримінального провадження.

Згідно п.п.49, 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України», відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв судця упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність

будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v.Austria) від 24 лютого 1993 року, п.п.27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38). Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-372, 81 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчому судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

ОСОБА_1