Провадження № 11-кп/4808/418/24
Категорія ч. 4 ст. 186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002481 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 червня 2024 року, згідно з яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Вирішено питання стосовно цивільного позову та речових доказів.

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

02 серпня 2023 року близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебував у закинутій прибудові за адресою: АДРЕСА_2 , де зустрів потерпілого ОСОБА_10 , який на плечі тримав свою сумку-барсетку темнокоричневого кольору.

В цей час у ОСОБА_7 виник неправомірний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, а саме сумкою-барсеткою, яка належала ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій протиправній намір, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з метою незаконного збагачення, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, підійшовши впритул до потерпілого з метою подолання волі до опору, раптово почав наносити останньому удари кулаками обох рук в область голови та тіла, застосувавши до нього таким чином фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме завдав тілесних ушкоджень у вигляді садна в ділянці спинки носа та синця в ділянці правої нижньої кінцівки, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень. Однак ОСОБА_10 почав чинити опір та вирвавшись від ОСОБА_7 почав втікати, залишивши на місці свою сумку-барсетку з особистими речами.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А50» моделі «SM-A505FN», кольору «Black», вартість якого згідно висновку експерта становить 2983 грн, картку пам`яті типу «Місто SDHC», марки «Kingston», об`ємом 32 gb, вартість якого згідно висновку експерта становить 150 грн., мобільний телефон марки «Microsoft» серії «Lumia 640 XL DS», моделі «RM-1067» об`єм пам`яті 1/8 gb, кольору «White», вартість якого згідно висновку експерта становить 559 грн., портативний акумулятор «Power Bank» марки «Remax», моделі «RB-08» ємністю 48 000 mAh, вартість якого згідно висновку експерта становить 320 грн., зовнішній портативний акумулятор «Power Bank», без маркування, ємністю 800 mAh, вартість якого згідно висновку експерта становить 154 грн., мобільний телефон марки «Nokia», моделі «7610», об`ємом пам`яті 8 MB, кольору «BlackVBlue», вартість якого згідно висновку експерта становить 843 грн., USB флеш накопичувач марки «Lexar» моделі «LJDV10-8GB-000-11GAH» об`ємом пам`яті 8 gb, кольору «White», вартість якого згідно висновку експерта становить 87 грн., «USB-micro USB», марки «Ріко», довжиною, 118,5 см., кольору «White», вартість якого згідно висновку експерта становить 33 грн., модем «Київстар», марки «ZTE», моделі «MF190S», вартість якого згідно висновку експерта становить 167 грн., Blutooth гарнітуру марки «Nokia», моделі «ВН-102», вартість якого згідно висновку експерта становить 251 гривень.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 5 547 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити, призначивши ОСОБА_7 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України.

Не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду першої інстанції необхідно змінити, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України, суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений є особою молоду віку, має постійне місце проживання, негативних характеристик немає, визнав свою вину, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює скоєний злочин, попросив вибачення у потерпілого та повністю відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду.

Крім того вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 хворіє на вірусний гепатит С та має проблеми з правим колінним суглобом.

Стверджує, що ОСОБА_7 усвідомив свою вину у вчиненому, а тому просить призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України.

Вважає, що така міра покарання буде найбільш ефективною для ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України.

Вважає, що суд першої інстанції, призначаючи йому покарання не врахував, що він визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, повернув усі викрадені ним речі, співпрацював зі слідством, відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник просили змінити вирок та призначити більш м`яке покарання;

- прокурор вважає вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання законним та обґрунтованим, а тому просив залишити його без змін;

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що їх необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сторона захисту в апеляційній скарзі посилається на невідповідність призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тому суд апеляційної інстанції перевіряє оскаржений вирок в цій частині.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційних скарг, дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог закону та при визначенні ОСОБА_7 покарання належним чином врахував обставини, які зазначені обвинуваченим та захисником.

Суд першої інстанції, як і зазначено у вироку, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 врахував характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, зокрема: його вік, стан здоров`я, на обліку в КНП «ПНЦ ІФ ОР» не перебував, наркологічну допомогу не отримував, за даними КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» в 2021 році знаходився на стаціонарному лікуванні, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції визнав - щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування потерпілому завданої матеріальної та моральної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом першої інстанції не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання, суд першої інстанції врахував те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, що може свідчити про його стійку направленість на вчинення злочинів даної категорії.

Суд першої інстанції дослідивши всі дані про особу обвинуваченого дійшов до правильного висновку про призначення найменш ого покарання передбаченого санкцією ч.4 ст.186 КК України.

Сторона захисту просить застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити більш м`яке покарання.

В той час, суд апеляційної інстанції вважає, що призначення більш м`якого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , з врахуванням всіх фактичних обставин кримінального провадження у їх сукупності, не відповідатиме цілям, передбаченим ст. 50 КК України, та загальним засадам призначення покарання, що визначені ст. 65 КК України.

Застосування ст. 69 КК України можливе лише за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Визнані судом першої інстанції обставини, які пом`якшують покарання з урахуванням даних про особу обвинуваченого та з огляду на інші обставини кримінального провадження у сукупності не дають підстав для переконливого висновку про можливість застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання.

Сторона захисту подала виписку із медичної карти хворої ОСОБА_11 , яка є матір`ю обвинуваченого (а.с. 79,том № 2). Разом з тим, такий документ не є підставою для застосування положень ст. 69 КК України.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, з врахуванням всіх фактичних обставин кримінального провадження, є таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. Саме таке покарання є законним та справедливим, відповідає принципам індивідуалізації покарання та гуманізму, є балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

До початку апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_10 подав заяву в якій просить повернути йому речові докази по вказаному кримінальному провадженні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що питання речових доказів вирішено у вироку суду першої інстанції, який набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, зокрема неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за результатами розгляду апеляційних скарг сторони захисту та обвинуваченого не встановлено, а тому його необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5