Кримінальне провадження №629/5958/24
Номер провадження 1-кп/629/312/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смирнівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, із середньою - спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-03.10.2023 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 4 ст. 409 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

у с т а н о в и в:

Приблизно в середині серпня 2024 року, більш точної дати та часу в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , знаходився біля лісосмуги, яка розташовано в с. Смирнівка Лозівського району Харківської області, де побачив дикоростучі рослини роду коноплі.

Знаходячись за вищевказаною адресою, у ОСОБА_4 , виник умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу канабісу, без мети збуту.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, ОСОБА_4 , всупереч вимог статей 7, 8, 12, 13, 27, 36 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засіб, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», знаходячись за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зірвав декілька рослин роду коноплі, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, після чого переніс їх до приміщення літньої кухні, розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де висушив, після чого частину подрібнив, тим самим виготовив наркотичний засіб з канабіс, який незаконно зберігав за вищевказаною адресою, без мети збуту, до 08:18 07.09.2024.

07.09.2024, в період часу з 08:18 по 09:02, під час проведення співробітниками Лозівського РВП ГУНП в Харківській області обшуку на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні житлового будинку та літньої кухні було виявлено та вилучено канабіс, що відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, загальною масою в перерахунку на суху речовину 18,064 грам, що згідно Таблиці 1 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188, є невеликим розміром.

Прокурором пред`явлено обвинувачення, у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

У відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України визнав частково, показав що в лісі в с. Смирнівка Лозівського району Харківської області знайшов рослини коноплі в кількості більше ніж однієї рослини, після чого переніс їх у будинком своєї бабусі, де висушив та частину подрібнив. Розумів, що вказані рослини є наркотичним засобом.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, вина останнього в повному обсязі підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000323 від 23.08.2024;

-заявою ОСОБА_6 про притягнення до кримінальної відповідальності громадянина (К), який за місцем свого мешкання АДРЕСА_2 , зберігає наркотичні речовини, а саме коноплю;

-протоколом обшуку від 07.09.2024 та дисками DVD-R, з якого убачається, що місцем обшуку є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , де в кімнатах було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, висушену, подрібнену, фрагмент полімерної пляшки з нашаруванням коричневого кольору та речовину рослинного походження, висушену, які запаковані в три паперові конверти коричневого кольору. В приміщенні літньої кухні виявлено речовину рослинного походження, висушену, запаковану до паперового конверту;

-висновком експерта № СЕ-19/121-24/26779-НЗПРАП від 16.09.2024, згідно якого речовина рослинного походження, масою: 5,1855г; 0,2026 г; 14,7301 г є канабісом, що відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину, становить: 4,6670 г; 0,1823 г; 13,2571 г. Речовина рослинного походження (листя та стебла), масою: 2,1708 г; 35,6327 г до наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів не відноситься. Нашарування речовини на фрагменті пляшки містять в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено екстракт канабіс. Маса екстракту канабісу в перерахунку на сухий залишок, склала 0,0385 г;

Сторона обвинувачення відмовилася від допиту свідків сторони обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а обвинувачений, захисник не просили допитати свідків, не наполягали на їх допиті, що було з`ясовано судом в судовому засіданні. З огляду на вимоги ст. 22 КПК України, суд прийняв відмову сторони обвинувачення від допиту свідків сторони обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 безпосередньо судом.

Таким чином, аналізуючи вищевказані докази, суд находить вину обвинуваченого повністю доказаною, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

Суд розцінює версію обвинуваченого про не значимість вчиненого кримінального правопорушення і невисоку якість канабісу, вживання його від нудьги, як надуману. Перевірені в судовому засіданні докази в повному обсязі ствердження обвинуваченого спростовують і підтверджують його умисел на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд вважає, що всі докази, які досліджені безпосередньо судом за участю сторін кримінального провадження, та зміст яких відображений у даному вироку, є належними, достовірними та допустимими доказами, оскільки прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та вони отримані у порядку, встановленому КПК України.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності вважає їх достатніми для прийняття відповідного рішення по справі.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винної й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальний проступок.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, не одружений, дітей не має, не працює, на обліку лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, проживає за постійним місцем проживання, за яким характеризується формально.

При відсутності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, обставиною, яка обтяжує таке, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Згідно правової позиції Конституційного Суду України у рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 року окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Враховуючи особу обвинуваченого, характер скоєного кримінального проступку, суд доходить висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень має бути покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків).

Частиною 4 статті 71 КК передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Статтею 73 КПК України визначено порядок обчислення строків покарання. Строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Враховуючи, що ОСОБА_4 чинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, в період відбуття покарання за попереднім вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.10.2023, то суд остаточне покарання йому призначає за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, за правилами ст.ст.71, 72 КК України.

Проте у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК, та призначення покарання, яке згідно із статтею 72 КК за сукупністю вироків підлягає складанню з іншими видами покарань, суд має застосувати вимоги статті 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Аналіз наведених вище положень закону та судової практики дає можливість зробити висновок, що у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

При вчиненні особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховний Суд від 14.09.2021 року у справі № 127/25037/17; провадження № 51-4700км20.

З урахуванням характеру скоєного кримінального проступку ОСОБА_4 , відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявності обставин, що обтяжують таке, обставин вчинення кримінального правопорушення і ставлення обвинуваченого до вчиненого, даних про особу обвинуваченого, який не одружений, утриманців не має, не працює, має слабкі соціальні зв`язки, раніше судимий, належних висновків для себе не зробив, протягом іспитового строку знов вчинив нове кримінальне правопорушення, суд доходить висновку, що необхідне обрати у відношенні обвинуваченого міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, взявши під варту із залу суду. Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту фактичного затримання.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової експертизи, речовин та виробів за електронною спеціальністю 8.6 «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів»№ СЕ-19/121-24/26779-НЗПРАП від 16.09.2024 у розмірі 3786,40 гривень.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 331, 349, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити покарання у виді ОБМЕЖЕННЯ ВОЛІ строком на ДВА роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частини покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.10.2023,та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання, з урахуванням ст. 72 КК України, у виді П`ЯТИ років ТРЬОХ місяців позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши під варту із залу суду. Початок строку відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за судову експертизу, речовин та виробів за електронною спеціальністю 8.6 «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів»№ СЕ-19/121-24/26779-НЗПРАП від 16.09.2024 у розмірі 3786,40 гривень, які необхідно стягнути на наступні реквізити: отримувач ГУК Харків обл/МТГ Харків/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA0020649, код класифікації доходів бюджету 24060300.

Речові докази: канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 18,1064 г; екстракт канабісу масою в перерахунку на суху речовину 0,0385 г; фрагмент полімерної пляшки, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, - знищити

Долю речових доказів вирішити по вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_10