МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/1230/24
Провадження № 1-кс/945/338/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 114-2, ч. 1 ст. 161 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2023 року за № 0000311, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 114-2, ч. 1 ст. 161 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями кримінальне провадження розподілене головуючому судді ОСОБА_6

19.08.2024 року в підготовчому судовому засідання обвинувачена ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявила відвід головуючій судді ОСОБА_6 , в обґрунтування якого, посилалась та не, що ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19.08.2024 суддею ОСОБА_6 відмовлено у задоволені заяви сторони захисту про виправлення допущених описок в ухвалі Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2024 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3

Cуддя ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не прибула, правом надання пояснень не скористалася.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 підтримала заяву про відвід суді ОСОБА_6 , просила її задовольнити. Пояснила, що вважає, що у судді ОСОБА_6 є упереджене ставлення, яке проявилось в тому, що ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2024 їй було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів і одночасно визначено, що строк даної ухвали закінчується 27.08.2024. В той же час, якщо зробити підрахунок, то період з 20.06.2024 по 27.08.2024 триває 69 днів. У судовому засіданні обвинуваченою та стороною захисту було заявлено клопотання про виправлення описки, оскільки це очевидна арифметична помилка. Однак, в порушення ст. 379 КПК України, ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19.08.2024 було відмовлено у задоволені заяви сторони захисту з тих підстав, що сторона захисту фактично просить не виправити описку, а змінити ухвалу суду. Також ОСОБА_3 вказала на те, що оскаржує рішення суду до Верховного Суду.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримав думку обвинуваченої, повторив її доводи та вказав на те, що з урахуванням ст. 115 КПК України сторона захисту як раз просила виправити описку, оскільки в ухвалі суду про продовження запобіжного заходу було вказано, що він продовжений на 60 днів, тож можливо вирахувати дату у яку строк дії ухвали має бути закінчений.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення заяви про відвід та зазначив, що обвинуваченою та її захисником фактично оскаржується рішення суду, а не упереджене ставлення судді. Фактично не було допущено описки і суд в ухвалі від 19.06.2024 роз`яснив це сторонам. За таких обставин заява про відвід є необґрунтованою і для вирішення спірного питання існує суд апеляційної інстанції.

Розглянувши заяву про відвід, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Крім того, згідно з приписами ст. 76 КПК України не допускається повторна участь судді у кримінальному провадженні.

Отже, кримінальним процесуальним законом визначений вичерпний перелік підстав для відводу судді.

Розглядаючи заяву про відвід судді з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слід враховувати, що до "інших обставин", які викликають сумнів у неупередженості судді, можливо віднести такі, як: 1) суддя є дальнім родичем, або близькою людиною для слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача або членів їх сімей; 2) у результатах судового розгляду зацікавлені близькі родичі судді або члени його родини; 3) суддя перебуває в дружніх або неприязних стосунках з кимось із учасників кримінального провадження; 4) суддя перебуває в матеріальній, службовій або іншій залежності від когось із учасників кримінального провадження; 5) суддя публічно, усно або письмово, у тому числі в засобах масової інформації, наперед висловив свою думку щодо винуватості або невинуватості обвинуваченого, або з інших питань ще не закінченого відповідним судовим рішенням кримінального провадження.

Так, поняття «обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Вказані вимоги головуючим суддею ОСОБА_6 порушені не були, а отже, жодних доказів на підтвердження того, що головуючий суддя ОСОБА_6 , розглядаючи кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2, ч. 1 ст. 161 КК України є необ`єктивною та упередженою, у судовому засіданні не встановлено.

Крім того, заявником не доведена наявність обставин, які би викликали сумніви в неупередженості головуючого судді ОСОБА_6 та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі.

Щодо можливих процесуальних порушень (прийняття суддею упереджених, на думку обвинуваченої, рішень під час розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу та під час розгляду клопотання про виправлення описки, які на думку обвинуваченої ОСОБА_3 допустила суддя ОСОБА_6 ), то такі порушення не можуть бути оцінені суддею під час розгляду заяви про відвід, заявленої іншому судді, так як суддя, при вирішенні питання про наявність підстав для відводу іншому судді, не вправі вирішувати питання щодо законності та обґрунтованості прийнятих рішень іншим суддею, та давати оцінку щодо наслідків таких дій.

Крім того, суд зазначає, що у випадку не погодження з рішенням суду під час судового провадження, обвинувачена має право оскаржити таке рішення суду до суду апеляційної інстанції, якщо таке підлягає оскарженню згідно ч.1 ст.392 КПК України, або відповідно до ч.2 ст.392 КПК України, якщо ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом, то заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Отже, враховуючи зазначене вище, суд вважає, що підстави для задоволення заяви обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 відсутні.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 114-2, ч. 1 ст. 161 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

21.08.2024