cправа №947/13/24
У Х В А Л А

09 жовтня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,

за участю: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

ОСОБА_3 , звернулися до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального проводження. В обґрунтування якої, з урахуванням доповнень від 07.10.2024 року, зокрема зазначив, що 31.07.2024 року слідчий ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 своєю постановою закрила кримінальне провадження, яке було внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування на підставі ухвали суду Приморського району м.Одеси від 01.11.2013 р. за скаргою ОСОБА_3 про неповернення вилученого у нього майна слідчим УМВС м.Одеси ОСОБА_5 .

Вважав, що постановляючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий ДБР ОСОБА_4 не виконала вимоги КПК України про повне та об`єктивне розслідування а саме, вона не провела ні однієї слідчої та процесуальної дії по встановленню або спростуванню доводів викладених в заяві про злочин.

Крім цього, слідчий ДБР ОСОБА_4 як і в свій час слідчий ОСОБА_6 , не виконали вимогу Постанови суду - Приморського району м.Одеси від 23.08.2012 р. про повернення мені майна.

Вказував, що її конституційні, цивільні права власника, як порушувались на протязі останніх років, так і продовжують порушуватись і надалі, не зважаючи на корінні зміни в суспільстві.

Стверджував, що такі дії правоохоронних органів поставили його і його сім`ю в більш ніж скрутне становище. Він і його сім`я залишаються не тільки без квартири, але і майна, яке незаконно вилучив слідчий ОСОБА_6 і до теперішнього часу не повернув. Разом з неповнолітніми дітьми вони фактично залишаються без будь-якої матеріальної бази на вулиці, і все це з вини службових осіб правоохоронних органів.

Слідчий ДБР ОСОБА_4 у справі відносно ОСОБА_6 на свій розсуд тлумачить постанову суду Приморського району м.Одеси від 23.08.2012 р. і ухвалу суду Приморського району м.Одеси від 01.11. 2013 р. і не виконує їх вимог прямим ігноруванням вказаних рішень суду, самочинно без правових підстав звільняє ОСОБА_7 .В від кримінальної відповідальності.

Звертав увагу, що слідчий ОСОБА_6 , з точки зору вимог кримінального закону, скоїв кримінальні правопорушення, які виразились в його незаконних діях. Незаконне, без дозволу суду, вилучення його майна, вартість якого складала на той момент більш ніж 1600000 гривень, передачу цього майна третім особам без відповідного оформлення, шляхом зловживання службовим становищем. Закон передбачає кримінальну відповідальність за такі незаконні дії слідчого ОСОБА_6 в порядку ст.191 КК України. Слідчий, який без відповідного рішення суду вилучив його майно, зловживав своїм службовим становищем, тому що на даний момент його вилучене майно відсутнє і відповідно до постанови суду слідчий чомусь його не повертає, а тому в його діях є заволодіння майном, пов`язане з використанням офіційно наданих йому повноважень, як слідчому. Цей факт був встановлений з самого початку розслідування. Тільки на основі цього факту слідчий ДБР ОСОБА_4 повинна була вже скласти обвинувальний акт відносно слідчого ОСОБА_5 .

Зазначав, що з точки зору правової кваліфікації, в діях ОСОБА_6 є і склад злочину, передбачений ч.3 ст.364 КК України. Так, умисне і безпідставне отримання службовою особою з використанням свого службового становища майна з метою заволодіння ним передбачає відповідальність за зловживання владою чи службовим становищем. Таким чином, вказані дії слідчого ОСОБА_6 повинні кваліфікуватись за сукупністю злочинів, як за складом ч.2 ст.191, так і за ч.3 ст.364 КК України.

Крім цього, слідчий ОСОБА_8 не виконав постанови суду Приморського району м.Одеси від 23.08.2012 р., про повернення вилученого у нього майна і відновлення на нього його прав власника. Таким чином, він скоїв ще один злочин, відповідальність за який передбачена ст.382 КК України.

Але, незважаючи на вказані вище обставини, 31.07.2024 р. слідчий ДБР ОСОБА_4 своєю постановою закрила кримінальне провадження відносно ОСОБА_6

Заявляв, що слідчий ДБР ОСОБА_4 прийняла рішення про закриття кримінального провадження відносно слідчого ОСОБА_6 , не вирішивши питання про повернення майна ОСОБА_3 , який відповідно до вказаної вище ухвали суду, відповідно до вимог ч. 2 ст.55 КПК України є потерпілим. Своє рішення про закриття кримінального провадження слідчий ДБР ОСОБА_4 нічим не мотивувала.

Вказував, що з постанови про закриття кримінального провадження слідчого ДБР ОСОБА_4 не зрозуміло, якими підставами, з точки зору вимог закону, слідчий керувався при прийнятті свого рішення.

Наголошував, що його майно було незаконно вилучене слідчим ОСОБА_6 , незаконно передане на зберігання ОСОБА_9 , яка незаконно провела його відчуження, при цьому ніхто не прийняв рішення щодо відшкодування йому вартості майна або його повернення. Винних при цьому службових осіб, з точки зору слідчого ДБР ОСОБА_4 немає.

Посилаючись на викладене, керуючись ст.307 КПК України, просив слідчого суддю: 1) скасувати постанову слідчого ДБР ОСОБА_4 від 31.07.2024 р. про закриття кримінального провадження за № 0000573 від 03.12.2013 р. відносно слідчого ОСОБА_6 ; 2) зобов`язати досудове слідство виконати постанову Приморського районного суду від 23.08.2012 р. про повернення незаконно вилученого у мене майна; 3) зобов`язати слідчого ДБР вчинити дію (керуючись п.2 ч.2 ст.307 КПК України ), а саме дослідити порушення закону слідчим ОСОБА_6 згідно статей КК України ( ч.2 ст.191, ч.2 ст. 382, ч.2 ст.367, ч.3 ст.364).

В судовому засіданні, заявник підтримав подану скарга та просив її задовольнити.

2. Заперечення проти скарги та позиція слідчого.

Слідчий, в судове засідання не з`явилася. Про приини своєї неявки слідчого суддю не повідомила. Заперечення на скаргу до суду не подала.

Від прокурора до суду надійшли пояснення, в обґрунтування яких зокрема зазначили, що під час проведення досудового розслідування виконано вичерпний перелік слідчих дій, а саме: допитано в якості свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що за заявою ОСОБА_10 відносно ОСОБА_3 порушено кримінальну справу №73 за фактом відкритого викрадення з магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , автозапчастин для сільгосптехніки, на загальну суму 491567,94 грн. та кваліфіковано за ч.5 ст. 186 КК України.

16.10.2009 року відносно ОСОБА_3 порушено кримінальну справу за №77 за фактом відкритого заволодіння ним майна, що належить ОСОБА_11 , на загальну суму 378850 грн, яке знаходилось у складському приміщенні в АДРЕСА_2 .

Під час розслідування вказаної кримінальної справи, слідчим проведено без відповідної постанови суду обшук орендованого ОСОБА_3 складу ОКП «Облагрообладнання», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого вилучено деталі до сільгосптехніки, вартістю більше як на 1600000 грн. та передані у подальшому на відповідальне зберігання ОСОБА_12 .П.

ОСОБА_3 вважаючи, що порушені відносно нього кримінальні справи незаконні, оскаржив постанови про порушення вказаних кримінальних справ до Приморського районного суду м.Одеси.

23.08.2012 постановою Приморського районного суду м.Одеси скасована постанова старшого прокурора відділу за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства прокуратури області ОСОБА_13 від 12.10.2009 про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ознаками злочину передбаченого ч.5 ст.186 КК України, також цією ж постановою скасовано постанову прокурора відділу за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства прокуратури області ОСОБА_14 від 16.10.2009 про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.186 КК У країни.

Незважаючи на те, що постанови про порушення кримінальних справ було скасовано, майно яке слідчий СВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_8 вилучив під час обшуку складу ОКП «Облагрообладнання», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 повернуто не було.

Допитаний у якості свідка колишній слідчий СВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_6 пояснив, що під час розслідування кримінальної справи №73, на підставі допиту ОСОБА_10 та наданих нею накладних про належність їй на праві власності майна, слідчий виніс постанову про проведення обшуку, яку санкціонував заступник прокурора м.Одеси. За вказаною постановою 24.10.2009 був проведений обшук складу ОКП «Облагрообладнання», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , у ході якого вилучено автодеталі до сільгосптехніки, які надалі були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , про що остання написала відповідну розписку від 25.10.2009.

В 2011 році під час проведення допиту ОСОБА_10 , остання повідомила слідчому ОСОБА_6 , що усе майно, яке вона отримала на відповідальне зберігання, вилучене під час проведення обшуку 24.11.2009, вона реалізувала та надала відповідні накладні, що підтвердили даний факт.

Після того, як постановою Приморського районного суду м.Одеси постанови про порушення кримінальних справ №77 та №73 були скасовані, майно вилучене під час обшуку складу ОКП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 повернуто не було, у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 його реалізувала.

Долучено копії матеріалів кримінального провадження №0000163 розпочатої відносно ОСОБА_10 за фактом розтрати майна, яке знаходилось на відповідальному зберіганні та проведено їх огляд.

Долучено копії матеріалів кримінальних справ №77 та №73 розпочатих відносно ОСОБА_3 .

Додатково допитано у якості свідка слідчого СВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_6 , який пояснив, що арешт на вилучене майно під час обшуку складу ОКП «Облагрообладнання», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , не накладався, оскільки відповідно до КПК України в редакції 1960 року, арешт міг бути накладений на майно підозрюваного або обвинуваченого, але на той час ОСОБА_15 таким не був. Вилучене майно було передане на відповідальне ОСОБА_16 .

Допитано у якості свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що в липні 2009 року ОСОБА_3 пограбував її та у зв`язку з чим було відкрито кримінальну справу. В ході обшуку майно яке було вкрадено у неї передано їй на зберігання. У зв`язку з закриттям кримінальної справи відносно ОСОБА_3 вона розпорядилась майном переданим їй на зберігання.

Допитано у якості свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що в липні 2009 року ОСОБА_3 пограбував його дружину ОСОБА_10 та вона звернулася з заявою до міліції в подальшому ході обшуку майно яке було вкрадено у неї передано їй на зберігання. У зв`язку з закриттям кримінальної справи відносно ОСОБА_3 вона розпорядилась майном переданим їй на зберігання.

Допитано у якості свідка фізичну особу підприємця ОСОБА_18 , який пояснив, що одного разу в 2009-2010 році в магазин де він спільно з ОСОБА_10 орендували та продавали запчастини прийшов ОСОБА_3 , який являється компаньйоном ОСОБА_10 з декількома невідомими чоловіками та без будь-якого дозволу почали виносити запчастини і грузити їх в грузовик. ОСОБА_19 , намагався їх зупинити та з`ясувати на яких підставах вони це роблять, але у нього нічого не вийшло та вони забравши все поїхали. Після чого, він разом з ОСОБА_10 звернулись з заявою до міліції. В подальшому він дізнався, що після відкриття кримінальної справи в ході проведення обшуку приміщення ОСОБА_3 , вкрадене було знайдене та передане на зберігання ОСОБА_20 . Всі запчастини, які ОСОБА_10 прийняла на відповідальне зберігання вона помістила на склад в смт. Сарата. Враховуючи те, що ці запчастини знаходилися там тривалий час, а також те, що криша складу протікала, деякі запчастини почали ржавіти і стали непридатними, у зв`язку з чим ОСОБА_10 розпорядилась ними на власний розсуд, а саме попросила ОСОБА_21 , здати їх на металолом, що він і зробив.

Проведено одночасний допит між слідчим СВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_6 , та Ш.В.В. Одночасний допит між слідчим СВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_6 , та Ш.І.П. не був проведеним, у зв`язку з її перебуванням за кордоном.

В подальшому, слідчий СВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_6 , відмовився від проведення одночасного допиту з ОСОБА_20 .

Вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого та допитано у якості потерпілого ОСОБА_3 . Повторно допитано слідчого СВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_5 . Повторно допитано фізичну особу підприємця ОСОБА_21 . Допитано у якості свідка ОСОБА_22 .

Таким чином, проведеним досудовим розслідуванням доказів, які могли би свідчити про наявність в діях органів досудового слідства складу кримінального правопорушення, не здобуто, а органом досудового розслідування вжито вичерпні заходи щодо встановлення істини у провадженні, у зв`язку з чим у кримінальному провадженні 31.07.2024 прийнято рішення про закриття за п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

3. Мотиви та висновки слідчого судді.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, заперечення на скарги, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, потерпілим може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділ (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві перебувало кримінальне провадження №0000573 від 04.12.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

31.07.2024 року, слідчим ОСОБА_4 по вказаному кримінальному провадженню було прийнято постанову про його закриття на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Вказана постанова мотивована зокрема тим, що слідчий, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та так як в ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження не встановлено складу кримінального правопорушення, слідчий дійшов переконання, що кримінальне провадження підлягає закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Частина 2 ст.9 КПК України передбачає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.5 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

В той же час, під час судового розгляду, слідчим не доведено, що під час досудового розслідування були проведені всі необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії з метою виявлення обставин кримінального правопорушення, збору відповідних доказів для підтвердження або спростування наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Так, відповідно до ч.2 ст.364 КК України (в редакції, яка діяла на час проведення обшуку у володінні ОСОБА_3 ) кримінальна відповідальність настає за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

При цьому, згідно з ч.4 примітки до ст.364 КК України, тяжкими наслідками у статтях 364-367, якщо вони полягають у заподіянні матеріальних збитків, вважаються такі, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В той же час, під час судового розгляду не встановлено, що під час досудового розслідування, слідчим ТУ ДБР у м.Миколаєві перевірялася та надавалася оцінка діям слідчого СВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_6 на предмет дотримання ним вимог ст.ст.177, 183, 184, 186, 188, 189 КПК України (в редакції, яка діяла на час проведення обшуку у володінні ОСОБА_3 ) під час проведення обшуку та вилучення майна ОСОБА_3 .

Тобто, взагалі не надавалася оцінка події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга заявника в частині скасування постанови слідчого є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

При цьому, ч.5 ст.40 КПК України передбачає, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга заявника в частині зобов`язання досудове слідство виконати постанову Приморського районного суду від 23.08.2012 р. про повернення незаконно вилученого майна є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки виходить за межи судового контролю під час досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя, на даний час, не знаходить підстав для зобов`язання слідчого ТУ ДБР у м.Миколаєві вчинити певні дії, оскільки доказів того, що ОСОБА_3 в порядку ст.221 КПК України звертався до слідчого з відповідним клопотанням та йому було відмовлено, слідчому судді не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

2. Постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 від 31.07.2024 року про закриття кримінального провадження №0000573 від 04.12.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України скасувати.

3. У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

4. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1