Провадження №1-кп/127/553/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2024 за № 0000658, за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та представника - адвоката ОСОБА_7 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_3 та її захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявила клопотання про продовження строку застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, так як ОСОБА_3 може переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити дане кримінальне правопорушення. Вважає, що запобіжний захід до ОСОБА_3 застосований вірно, підстав для його зміни немає, а тому просить продовжити строк застосованого запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку. Вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_3 та запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та представник - адвокат ОСОБА_7 щодо клопотання прокурора про продовження строку застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, не заперечували.

У судовому засіданні особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_8 проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, не заперечували.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.04.2024 до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, на строк 60 днів до 15.06.2024.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2024 продовжено строк запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, на строк 60 днів до 12.08.2024.

В подальшому строк запобіжного заходу продовжувався.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 одружена, має неповнолітніх дітей, не працює, раніше не судима.

Стосовно ризику переховування від суду, то як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Що стосується ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків, суд, оцінюючи наявність даного ризику, враховує, що потерпілий та свідки на даний час судом не допитані, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до дослідження показань потерпілого та свідків безпосередньо судом під час судового розгляду. Суд не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженою у спілкуванні із малолітнім потерпілим та свідками, ОСОБА_3 може здійснювати на них незаконний вплив.

Суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_3 , потерпілий та свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування ОСОБА_3 , ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження, що також зумовлює подальше застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з метою запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на малолітнього потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити дане кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання прокурора та вважає, що слід продовжити строк застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку.

Керуючись ст.ст. 331, 336, 177, 508, 512 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, - задовольнити.

Продовжити строк застосованого до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, у відділення з посиленим наглядом Комунального підприємства Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка Рівненської обласної ради, на строк 60 днів, починаючи з 02.10.2024 по 30.11.2024 включно.

Копію ухвали направити до Комунального підприємства Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка Рівненської обласної ради.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя