Справа № 487/1629/24
Провадження № 1-кс/487/4363/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 15.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

УСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 15.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 усвідомлюючи можливість застосування до нього покарання за вчинений ним тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у разі не застосування до нього запобіжного заходу, може умисно ухилятися від явки до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі. Підтвердженням вказаного ризику є, зокрема, те, що підозрюваний під час дії на території України воєнного стану в Україні, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на місцевість, що перебуває на території громади, яка перебуває в тимчасовій окупації, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, та враховуючи його вік - за кордон, у зв`язку з чим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та, як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності. Таким чином, наявний обґрунтований ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_4 особисто знайомий з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні, проживає спільно з ними у с. Правдине, таким чином може перешкоджати встановленню істини у справі, здійснювати на них вплив, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення «алібі» або «легенди» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім цілодобового домашнього арешту, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на потерпілу та свідків. Вказані дії можуть зашкодити кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема, перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду. Таким чином, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Поряд з цим, підозрюваний вчинив, зокрема, злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи та у випадку не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, останній з метою залякування потерпілої та свідків, може вчинити кримінальне правопорушення стосовно останніх, задля надання ними показань про обставини правопорушення на свою користь, у тому числі шляхом погроз, а також з метою переховування від слідчого, прокурора та суду вчинити інше кримінальне правопорушення. Необхідно врахувати, що ОСОБА_4 хоча і вважається особою, яка в силу ст. 89 КК України раніше не судима, проте раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а отже в подальшому також може вчинити інші кримінальні правопорушення. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення. Відтак, необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з цілодобовим домашнім арештом у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 з наступних причин: особисте зобов`язання неможливо застосувати у зв`язку з тим, що даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків; особисту поруку - на адресу правоохоронних органів не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_4 ; заставу - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини, викладені у клопотанні, проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не заперечував.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000232 від 15.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , на початку лютого 2024 року у денний час доби, більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, перебуваючи у нежитловому, покинутому будинку АДРЕСА_1 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою особою, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої, використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з нею розпусних сексуальних дій через свій вік, переконавшись у відсутності будь-яких дорослих осіб, проте в присутності малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи всупереч ст. ст. 3, 22 «Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, ст. ст. 2, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990 та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, вчинив фізичне розбещення останньої, знявши з себе штани та оголивши свої статеві органи, після чого схиляв потерпілу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вчинення щодо себе сексуальних дій, пов`язаних з оральним проникненням у тіло малолітньої особи, на що остання відмовилась, тим самим вчинив відносно малолітньої особи розпусні дії.

02.08.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи (розбещення неповнолітніх).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені та підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема:

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 15.02.2024, яка показала, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 та бабусею ОСОБА_21. Приблизно три дні тому (на початку лютого 2024 року), вона пішла в гості до дідуся ОСОБА_8 , який також проживає у вказаному селі. Дід ОСОБА_8 запропонував їй сходити разом за «пляшкою», на що вона погодилася. Коли вони поверталися додому та проходили повз покинутого будинку, дід ОСОБА_8 зупинився, зняв свої штани та оголив статевий орган. Після цього попросив її, щоб вона взяла його статевий член в рот, на що вона відмовилася. Після чого вони пішли додому;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 01.07.2024 в порядку ст. ст. 225 - 227 КПК України за методикою «Зелена кімната» в центрі захисту дитини (за моделлю Барнахус ), в ході якого вона також підтвердила факт її фізичного розбещення дідом ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.03.2024 в ході якого вона показала, що являється співмешканкою ОСОБА_4 . ОСОБА_11 вона знає з народження, оскільки вона являється донькою ОСОБА_12 , який був прийомним сином ОСОБА_4 та у 2022 році помер. ОСОБА_13 часто приходила до них в гості. ОСОБА_4 відносився до неї як до своєї онуки. Також вона пам`ятає, що приблизно 12.02.2024 (більш точний час вказати не може) ОСОБА_4 разом з ОСОБА_14 ходили за пляшкою, оскільки йому хотілося випити. Приблизно через 40 хвилин ОСОБА_8 повернувся додому сам та сказав, що ОСОБА_14 пішла до сім`ї ОСОБА_22. Нічого підозрілого в його поведінці вона не помітила;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 28.03.2024 в ході якого вона показала, що разом із чоловіком та малолітнім сином проживають в АДРЕСА_1 . Так, у першій половині дня на початку лютого 2024 року до неї додому приходив місцевий мешканець ОСОБА_4 разом із ОСОБА_16 . ОСОБА_17 попросив у неї в борг пляшку самогону, на що вона погодилася. Після чого вони з ОСОБА_14 пішли в сторону центру села. Нічого підозрілого в поведінці ОСОБА_4 вона не помітила;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 (медична сестра) від 11.07.2024, яка показала, що 15.02.2024 ОСОБА_6 перебувала на лікуванні у ІНФОРМАЦІЯ_3 та розповіла їй про те, що до неї чіплявся її дідусь, а саме змушував її до орального статевого акту, однак вона відмовилась;

- висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи Одеської філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 19.06.2024 № 458, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 немає якихось виражених характерологічних «загострень» (акцентуації характеру), немає паталогічної схильності до фантазування. Має низький рівень сексуальної обізнаності. Не здатна правильно сприймати обставини, що мають значення у справі і давати про них відповідні показання в силу свого малолітнього віку, низького рівня інтелекту та низької сексуальної поінформованості. Малолітня не має вираженої схильності до фантазування;

- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 02.08.2024 в ході якого він відтворив обстановку та обставини скоєного ним кримінального правопорушення, вказав шлях їх пересування з потерпілою до місця скоєння кримінального правопорушення, де він оголив та демонстрував свої статеві органи перед нею;

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 02.08.2024 в ході якого підозрюваний упізнав у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особу перед якою він оголив свій статевий член, демонстрував його та пропонував їй вступити з ним у статевий акт оральним способом;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 від 02.08.2024, які показали, що 02.08.2024 були запрошені у якості понятих під час проведення слідчих дій за участю підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: при пред`явленні йому для впізнання особи за фотознімками та слідчому експерименті. Останній впізнав на фотознімках дівчину на ім`я ОСОБА_6 та пояснив, що у лютому 2024 року він у покинутому будинку у с. Правдине пропонував їй вступити з ним у статевий акт оральним способом, оголивши при цьому свої статеві органи та вказав на місце де він це зробив. Аналогічно розповів це під час слідчого експерименту.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 2 ст. 156 КК України передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Отже, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким та передбачає можливість реального позбавлення волі на строк до восьми років, що дає підстави вважати, що підозрюваний, з урахуванням даних про його особу, з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового слідства та суду, тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу ОСОБА_4 на потерпілу та свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків, потерпілих та інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_4 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з наведеним стороною обвинувачення обґрунтуванням, слідчий суддя вважає недоведеним.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , який народився 1962 році, на обліку за станом здоров`я у лікаря психолога та нарколога не перебуває, інвалідність не встановлювалась. При оцінці міцності соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання слідчим суддею враховується, що ОСОБА_4 дітей не має, в офіційному шлюбі не перебуває, на утриманні ніхто не перебуває. ОСОБА_4 тривалий час (близько 11 років) проживає за адресою: АДРЕСА_3 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , не працює, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має.

Відповідно до части 1 та 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, щодо малолітньої особи, беручи до уваги дані про особу підозрюваного, слідчий суддя, з огляду на конкретні, наведені вище, обставини кримінального провадження, вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобового, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та може запобігти ризикам в межах строку досудового слідства.

Згідно ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 95, 176-178, 181, 183, 186, 193, 194, 206, 309, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати строком до 02.10.2024 року до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному цілодобово залишати житло, а саме: зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Зобов`язати ОСОБА_4 строком до 02.10.2024 року виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити та попередити ОСОБА_4 що за невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду; а також може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід

Роз`яснити, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді діє до 02.10.2024 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 26.08.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1