Справа № 203/4382/23
Провадження № 1-в/0203/267/2024
УХВАЛА

іменем України

28 листопада 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання начальника Центрального районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.08.2023 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказане подання Центрального районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

В обґрунтування подання вказано, що ОСОБА_5 засуджений вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2023 року за ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на один рік. На підставі ст. 76 КК України на засудженого судом були покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

Працівниками органу пробації після надходження вказаного вироку для виконання було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою виклику засудженого до органу пробації. Виходом за вищевказаною адресою факт проживання засудженого ОСОБА_5 не підтвердився.

З метою встановлення можливого місцезнаходження засудженого працівниками Центрального районного сектору були проведені першочергові розшукові заходи, в результаті яких було встановлено, що ОСОБА_5 перебуває в реабілітаційному центі «Нове покоління», розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .

02.08.2024 року органом пробації були отримані письмові пояснення ОСОБА_5 , який зобов`язався прибути до Центрального районного сектора, але так і не прибув, а 11.08.2024 року строк випробування засудженого закінчився.

Засуджений ОСОБА_5 до суду не з`явився, був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином.

Представник органу пробації надав заяву про розгляд справи без його участі, подання підтримав.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Відповідно до ч.4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, дослідивши подання та додані матеріали, вислухавши прокурора, вважає необхідним задовольнити подання з наступних підстав.

Статтею 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку, засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

З огляду на ч.2 ст.165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких в цілому свідчить про дотримання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього ст.78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, визначених в ч.2 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, визначених в ст.76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням та не дає підстав для застосування ст.78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Отже, виходячи із змісту вказаних положень закону, органу виконання покарань в особі уповноваженого органу з питань пробації належать дискреційні повноваження визначення ступеню виправлення особи, яка звільнена від відбування покарання з випробуванням, та звернення до суду із клопотанням про звільнення такої особи від відбування покарання по закінченню іспитового строку або із клопотанням про направлення для відбування покарання за вироком суду.

Судом встановлено, що вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від від 11.08.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на один рік. На підставі ст. 76 КК України на засудженого судом були покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

З матеріалів особової справи № 19/2024 вбачається, що після отримання Центральним районним сектором філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області копії вироку відносно ОСОБА_5 тільки в кінці липня 2024 року вдалось встановити місце перебування ОСОБА_5 , який зобов`язався прибути до органу пробації, однак так і не прибув.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Погашення судимості при застосуванні ст.75 КК України настає, якщо протягом іспитового строку засуджений не вчинить нового кримінального правопорушення та якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване на інших підставах, передбачених законом, або суд не направить засудженого для відбування призначеного покарання відповідно до ч.2 ст.78 КК України, що узгоджується із п.1 ст.89 КК України, відповідно до якої, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення.

Вищевказані обставини у даному провадженні не встановлені, іспитовий строк відповідно до положень ст. 165 КВК України закінчився 11.08.2024 року, тому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, орган пробації звернувся до суду із поданням про звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити клопотання органу пробації та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 78, ст.75 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Центрального районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.08.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1