Провадження № 1-кп/638/1887/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006524 від 22 серпня 2024 року, відносно обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської обл., громадянина України, маючого загальну середню освіту, військовослужбовця військової служби за контрактом на посаді: кулеметника 1 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти (ШКВАЛ) ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпровської області від 12.12.2013 за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт; 2) вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпровської області від 30.04.2014 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з встановленням іспитового строку терміном 2 роки; 3) вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.01.2016 за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; 4) вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 20.09.2021 за ч. 3 ст. 187 КК України, до покарання у виді 7 років 4 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 05.06.2024 на невідбуту частину призначеного основного покарання, що становить 4 роки 03 місяців 23 дні позбавлення волі, для проходження військової служби,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді кулеметника 1 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти (ШКВАЛ) ВЧ НОМЕР_1 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 17.05.2024 о 20:30 год., знаходячись в населеному пункті АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження командира т.в.о. командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 за №1616дск від 21.08.2024 щодо вибуття на бойове чергування для подальшого виконання бойових завдань за призначенням, який був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, тому своїми діями солдат ОСОБА_5 підірвав боєготовність та боєздатність військової частини НОМЕР_1 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, тобто непокорі - відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_5 надав свідчення, те що 22.08.2024 у денний час йому заступником командира 3 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 було оголошено бойове завдання заступити на бойове чергування на вогневу позицію « ОСОБА_6 », який він відмовився виконувати оскільки йому не подобався командир та він не хотів служити в даній військовій частині.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії ч.4 ст. 402 КК України, тобто непокорі - відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кривий Ріг Дніпропетровської обл., громадянин України, має загальну середню освіту, військовослужбовець військової служби за контрактом на посаді: кулеметника 1 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти (ШКВАЛ) ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпровської області від 12.12.2013 за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт; 2) вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпровської області від 30.04.2014 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з встановленням іспитового строку терміном 2 роки; 3) вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.01.2016 за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; 4) вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 20.09.2021 за ч. 3 ст. 187 КК України, до покарання у виді 7 років 4 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 05.06.2024 на невідбуту частину призначеного основного покарання, що становить 4 роки 03 місяців 23 дні позбавлення волі, для проходження військової служби.

Обставинами, які згідно зі ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом встановлено щире каяття та активне сприяння органу досудового розслідування.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений кримінальне правопорушення лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, його щире каяття та активне сприяння органу досудового розслідування, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку сторони обвинувачення, враховуючи, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, вчинив кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення невідбутої частини покарання за попереднім вироком суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у вигляді позбавлення волі з урахуванням ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 20.09.2021.

Підстав для застосування судом ст.ст.69, 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

До набрання вироком законної сили продовжити відносно ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , строк попереднього ув`язнення з 22 серпня 2024 року по набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року, та призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у вигляді 5 (п?яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту постановлення вироку, тобто з 14 листопада 2024 року.

До набрання вироком законної сили продовжити відносно ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , строк попереднього ув`язнення з 22 серпня 2024 року по набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: DVD-R «MEDIA» 4,7 Gb залишити в матеріалах кримінального провадження

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому, захиснику та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1