ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5500/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2344/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.128, ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

13 вересня 2024 року до Ленінського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000108 від 29 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, ч. 1 ст. 125 КК України.

У підготовчому судовому засіданні від 26 вересня 2024 року захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 заявила клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.128, ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження № 0000108 від 29 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.128, ч.1 ст.125 КК України закрито.

Цивільний позов прокурора про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого залишений без розгляду.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що, оскільки ОСОБА_7 раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, примирився з потерпілим та відшкодував йому завдану шкоду, а тому підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 8.03.2024 близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем марки «Renault Master» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 рухався по Кузинському мосту в м. Харкові в напрямку вул. Велика Панасівська. Під час руху, в районі перехрестя вул. Кузінської та вул. Велика Панасівська, при під?їзді до регульованого світлофору перехрестя, попереду автомобіля ОСОБА_7 , стояв автомобіль марки «Opel Astra» 3 державним реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в цей час очікував на сигнал світлофору, для подальшого руху.

В цей час між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 виникла розмова, яка переросла у конфлікт. На грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин пов?язаних з правилами дорожнього руху, діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_7 вийшов зі свого автомобіля та направився у бік ОСОБА_11 , який в цей час також вийшов зі свого автомобіля.

Перебуваючи на ділянці проїжджої частини дороги, обличчям до обличчя на відстані витягнутої руки ОСОБА_7 безпідставно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку підборіддя з ліва, від чого ОСОБА_11 , впав спиною на асфальтне покриття дороги. Однак, коли ОСОБА_11 , піднявся з асфальтного покриття, ОСОБА_7 , переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, знову почав наносити удари, а саме кулаком правої та лівої руки завдав по одному удару по черзі в ділянку підборіддя ОСОБА_11 , від чого останній вдруге впав спиною на асфальтне покриття.

У подальшому, ОСОБА_13 свої протиправні дії відносно ОСОБА_11 припинив та пішов до свого автомобіля марки «Renault Master» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який в цей час перебував на проїжджій частині дороги. Проте, через деякий час ОСОБА_11 , піднявся з асфальтного покриття та направився до автомобіля, за кермом якого вже перебував ОСОБА_12 . Наблизившись до відчиненого водійського вікна автомобіля останнього та, перебуваючи обличчям один напроти одного, ОСОБА_7 через відчинене водійське вікно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку лівої надбрівної дуги ОСОБА_11 .

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_12 спричинив потерпілому ОСОБА_11 , відповідно до висновку судово-медичної № 12-14/185-A/24 від 27.05.2024 наступні тілесні ушкодження: синець нижньої щелепи зліва, синець в околоочній ділянці з ліва, садно в області лівої надбрівної дуги, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. (п. 2.3.5 Правил «судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Дії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Окрім того, 28.03.2024 року, близько 18 год 00 хв, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Renault Master» з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , який був припаркований на ділянці проїжджої частини, в районі, перехрестя вул. Кузінської та вул. Велика Панасівська, при під?їзді до регульованого світлофору перехрестя, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході раніше вже початого конфлікту, який був розпочатий на ґрунті правил дорожнього руху, ОСОБА_11 , знаходячись біля водійської двері автомобіля марки «Renault Master», належного ОСОБА_7 , намагаючись перешкодити ОСОБА_7 зникнути з місця скоєння злочину, схопився двома руками за верхню частину віконної рами дверей автомобіля, віконна рама якого була відчинена. В цей час, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що ОСОБА_11 тримається за віконну раму автомобіля, діючи з необережності у формі кримінально протиправної самовпевненості, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення почав рух на належному йому автомобілі у бік вул. Велика Панасівська у м. Харкові.

Після цього, під час руку автомобіля марки «Renault Master» під керуванням ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_11 не втримався та впав на асфальтне покриття дороги під час руху транспортного засобу.

В результаті необережних злочинних дій ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_11 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/185-А/24 від 27.05.2024, отримав наступні тілесні ушкодження: закрите пошкодження зв?язкового апарату правого колінного суглобу, після травматичний артроз правого колінного суглобу з деформацією суглобової поверхні латерального виростку великогомілкової кістки, тканьова гематома медіальної частини прямого м?язу правого стегна з частковим пошкодженням його волокон, ділянка контузії медіального вироста правої стегнової кістки, контрактура правого колінного суглобу - в сукупності відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеню тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров?я (п. 2.2.1 «а», «б», «в» п. 2.2.2. Правил «судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»), синець правого плеча, садно в області правого ліктьового суглобу, садно в області лівого колінного суглобу, обширні синці правого стегна і всій поверхні правої гомілки і правої стопи - відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.5 Правил «судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Дії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кваліфіковані стороною обвинувачення за ст. 128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, на підставі ст.46 КК України, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував те, що обвинувачений ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, вчинив після скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто, не вперше, що унеможливлює застосування положень ст.46 КК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, в яких просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 26 вересня 2024 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, а також думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зі змісту ст.370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, вказаним вимогам оскаржувана ухвала не відповідає, оскільки висновок про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження щодо нього, суд першої інстанції належно не обґрунтував та не навів конкретних і достатніх для цього підстав.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження судом апеляційної інстанції встановлено, що доводи апеляційної скарги прокурора в даному випадку є такими, що заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Під вчиненням злочину вперше у ст.46 КК України розуміється, що особа раніше не вчиняла будь-якого діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, про що на практиці свідчить відсутність: в особи непогашеної або незнятої судимості за раніше вчинений злочин; кримінальної справи, порушеної у зв`язку із вчиненням особою будь-якого злочину. Особою, яка вперше вчинила злочин, з юридичної точки зору слід також визнавати особу, яка раніше хоч і вчинила кримінально каране діяння, але: була виправдана судом за пред`явленим обвинуваченням; була правомірно звільнена від кримінальної відповідальності; була реабілітована; була засуджена без призначення покарання або звільнена від покарання; відбула покарання за діяння, злочинність і караність якого усунена законом (відповідно до частин 3, 4 ст.88 КК України вона визнається такою, що не має судимості).

Поряд із цим, як зазначено в ухвалі суду першої інстанції, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та нетяжкого злочину, передбаченого ст.128 КК України.

Відповідно до положень ст. 33 КК України, якщо особою вчинено два або більше передбачених різними статтями КК України кримінальних правопорушень, за жоден з яких її не було засуджено, вчинене визнається сукупністю кримінальних правопорушень.

Сукупність кримінальних правопорушень може бути ідеальною та реальною.

Ідеальна сукупність виникає, коли особа однією дією вчиняє одночасно два або більше злочинів, відповідальність за які передбачено різними статтями КК України. Ознаками ідеальної сукупності є вчинення злочину: а) одним діянням; б) в одному місці; в) одночасно; г) за наявності усіх необхідних ознак, передбачених двома чи більше різними статтями КК України.

Реальна сукупність злочинів має місце в тому разі, коли особа в різний час (окремими) діяннями вчиняє два або більше злочинів, які мають різні склади і кваліфікуються окремо.

Реальна сукупність має місце і в ситуації більш тісного взаємозв`язку злочинів складових реальної сукупності, а саме коли один злочин є умовою для вчинення іншого.

При цьому, з формулювання пред`явленого обвинувачення вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 спочатку завдав потерпілому ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження, після чого сів у свій транспортний засіб та намагався залишити місце події, але потерпілий ОСОБА_11 , намагаючись перешкодити ОСОБА_7 зникнути з місця скоєння злочину, схопився двома руками за верхню частину віконної рами дверей автомобіля, віконна рама якої була відчинена, але не втримався та впав на асфальтне покриття дороги під час руху транспортного засобу.

Тобто, з пред`явленого обвинувачення вбачається, що спочатку первинних протиправних дій ОСОБА_7 , які мають ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, пройшов певний час, після спливу якого обвинувачений вчинив вже інші протиправні дії, передбачені ст.128 КК України, в результаті яких потерпілий отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України вчинив вже після скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто не вперше, що унеможливлює примиренням з потерпілим згідно припису ст.46 КК України, у зв`язку з відсутністю обов`язкової складової «вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину вперше».

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, зокрема, у постанові від 27 листопада 2018 року (справа№442/4031/17), постанові від 12 серпня 2020 року (справа №127/31068/19), постанові від 20 травня 2021 року (справа №761/12266/19).

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Таким чином, судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

За таких обставин, рішення суду відносно ОСОБА_7 не можна визнати законним і обґрунтованим, оскільки судом першої інстанцій допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним.

Згідно п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну рішення, є, зокрема, застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, керуючись ст. 9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені, зокрема, п.п. 2, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України, скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначені порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини провадження, та прийняти законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: