Провадження № 1-кп/638/1830/24
УХВАЛА

Іменем України

04 листопада 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001796 від 01 вересня 2023 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно одруженого, дітей не маючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, військовослужбовця ЗСУ, на посаді бойового медика взводу 10 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у званні молодший сержант

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2024 року до Дзержинського районного суду м.Харкова з Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001796 від 01 вересня 2023 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений, ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_4 просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, ризики зазначені прокурором вважав не обгрунтованими.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого..

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

14 червня 2024 року відносно ОСОБА_5 Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 серпня 2024 включно та одночасно визначено ОСОБА_5 заставу в розмірі 100 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302800 грн.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2024 року продовжено строк дії запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі "Запорізький слідчий ізолятор" в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, а саме, з 11 серпня 2024 року (з 17 години 50 хвилин) до 14 вересня 2024 року включно. В подальшому запобіжний захід було продовжено до 08 листопада 2024 року. Визначено ОСОБА_5 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 копійок).

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Згідно п. 4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У суду є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому можливо спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності ризик втечі обвинуваченого від правосуддя з метою уникнути покарання, а також впливу на свідків, запобігти яким, обравши менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, неможливо.

Враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії умисних особливо тяжких злочинів проти встановленого порядку несення військової служби, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, існує ризик переховування від суду.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обвинувачення у дезертирстві (тобто намагання ухилитись від проходження військової служби) характеризує ОСОБА_5 як особу, схильну до втечі, а також те, що він має реальну можливість вільної зміни свого місця проживання, підвищує ймовірність його переховування, а у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків суд враховує, що можливість незаконного впливу на них не виключається, оскільки обвинуваченому можуть бути відомі місця проходження ними військової служби, тому він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду, впливати на свідків.

Також відповідно до п.5 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи воєнний стан, кваліфікацію діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , дійсно можна засвідчити існування такого ризику як можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п.5 ч.1 цієї статті, тобто тримання під вартою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачуються, дані про особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України України, тому вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового стану обвинуваченого, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, за можливе застосувати до обвинуваченого заставу у розмірі, визначеному п.3 ч.5 ст.182 КПК України, яка здатна забезпечити виконання обвинуваченим у вчиненні тяжкого злочину покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, та залишає, раніше визначену заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240,00 грн. (3 028х 80 = 242 240,00 грн).

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 331, 369, 372 КПКУкраїни суд,-

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, строком до 02 січня 2025 року включно.

Залишити раніше визначену суму застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240,00 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок № UA0006674, банк отримувача ДКСУ м. Київ, код отримувача (ЄДРПОУ) 26281249, код банку отримувача 820172, отримувач коштів Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області)

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в зазначеному розмірі протягом дії ухвали.

У разі внесення застави звільнити ОСОБА_5 з під варти та покласти на нього наступні обов`язки: Прибувати до суду за першою вимогою; Не відлучатись з постійного місця проживання, без дозволу суду; Повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; Утримуватись від спілкування з понятими, експертами, коло яких стало відомо обвинуваченому під час виконання вимог ст. 290 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суми застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора, суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченої особи запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1