Справа № 361/7163/24
Провадження № 1-кп/361/1053/24
У Х В А Л А

про продовження строків дії запобіжних заходів

25 вересня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001502 від 03 червня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001502 від 03 червня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

25 вересня 2024 року до суду прокурором подані клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів, обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту з 22 год. 00 хв. до 06 год. наступного дня за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці.

На думку прокурора, на даний час є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-які інші запобіжні заходи, обрані попередньо обвинуваченим, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Клопотання про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , строк дії якого закінчується 27 вересня 2024 року обґрунтоване тим, що, хоча останній обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, проте заявлені ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе їм запобігти.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив врахувати, що має батька, який є особою з інвалідністю, а також неповнолітню хвору дитину. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме, у вигляді домашнього арешту, для можливості доглядати за хворим батьком.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 підтримав позицію свого підзахисного, також заперечував проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність ризиків. Зауважив, що твердження прокурора про неодноразове притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності є голослівними, жодними доказами не підтверджені. Зазначив, що обвинуваченому необхідно опікуватись батьком ОСОБА_8 , що є особою з інвалідністю першої групи та малолітньою дитиною ОСОБА_9 . Наголосив, що всі докази по кримінальному провадженні вже зібрані, а тому чинити тиск на свідків підзахисний не зможе. Обвинувачений з`являється в судові засідання. Крім того, захисник просив врахувати, що ОСОБА_5 попросив у потерпілої вибачення та примирився з нею. Водночас захисник зазначив, що обвинувачений позитивно характеризується сусідами за місцем зареєстрованого проживання і консьєржем будинку за місцем фактичного проживання обвинуваченого. З цих підстав захисник просив відмовити у продовженні строку тримання під вартою та заявив клопотання про зміну застосованого запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника і просив його задовольнити, заперечив проти продовження тримання під вартою.

Потерпіла ОСОБА_4 проти застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не заперечувала.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, щодо заявленого клопотання прокурора, констатує таке.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження в тому числі запобіжні заходи обрані щодо обвинувачених. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України

Суд зауважує, що термін запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується, а суду потрібен час для проведення судового розгляду.

На дату проведення підготовчого засідання ризики, які слугували підставою для продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не втратили своєї актуальності.

Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, оскільки за його вчинення передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Однак ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності і був звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком. Разом з тим, він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 статті 146 КК України в період дії іспитового строку, що значно підсилює тяжкість покарання, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Відтак, на переконання суду, ОСОБА_5 , усвідомлюючи міру і вид потенційного покарання, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що зумовлює ризик, визначений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України. До того ж, обвинувачений не одружений та офіційно непрацевлаштований, тобто не має стійких соціальних зв`язків, які б стримували його від спроб переховування від суду для уникнення від кримінальної відповідальності.

Водночас обвинувачений, перебуваючи на волі, буде мати можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань під час судового розгляду. Суд відхиляє доводи захисника, що такого ризику не існує, оскільки ОСОБА_5 обізнаний з адресами проживання свідків та їх контактними данними і може чинити на них тиск (у тому числі дистанційно) з метою зміни показань, наданих ними на досудовому слідстві, які ще не отримані і не досліджені судом. Суд погоджується з захисником, що прокурор не довів фактів неодноразового притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності жодними доказами. Проте, ця обставина не є визначальною для суду щоб дійти обгрунтованого висновку про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Більш того, на переконання суду, продовжує існувати ризик, визначенний п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість продовження ОСОБА_5 під час перебування на волі протиправної діяльності, оскільки у він обвинувачується у вчиненні ще одного злочину під час іпитового строку, визначеного вироком суду. Відтак, ОСОБА_5 не виправдав довіру суду, який звільнив його від відбування покарання з випробуванням і продовжив вчиняти кримінальні правопорушення.

Отже, виходячи з необхідності уникнення ризиків передбачених пунктами 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлених під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, а також з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину у період іспитового строку, суд вважає, що ризики, на які посилається прокурор в клопотанні, є обґрунтованими та доведеними.

З наведеного, клопотання прокурора підлягає задоволенню, а застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 194 КПК України, а також змісту та меті тримання під вартою, як запобіжного заходу, з урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України без визначення розміру застави.

Більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти зазначеним вище ризикам, та забезпечать дотримання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час судового розгляду, тому продовжує йому строк тримання під вартою на 60 днів, по 23 листопада 2024 року.

Суд відхиляє доводи захисника, що зміна запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт зможе запобігти ризикам, визначеним у пунктах 1,3,5 ст. 177 КПК України з підстав наведених вище. Захисник також стверджує, що зміна запобіжного заходу надасть можливість обвинуваченому здійснювати догляд за батьком та малолітньою дочкою. Проте суд вважає ці доводи непереконливими з огляду на таке. По перше, надана захисником довідка перебування ОСОБА_5 з 24.05.2024 на обліку, як особи, що надає соціальні послуги батьку ОСОБА_8 не свідчить про здійснення обвинуваченим фактичного догляду за батьком. Більш того, у матеріалах кримінального провадження міститься інформація, що ОСОБА_5 фактично проживав за іншою адресою ніж його батько до моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою. По друге, сторона захисту не підтвердила факт спільного проживання обвинуваченого з донькою ОСОБА_9 . Водночас суд враховує, що обвинуваченний примирився з потерпілою позитивно характеризується за зареєстрованим і фактичним місцем проживання, однак ці обставини не спростовують існування ризиків, які були перелічені судом вище та не можуть їм запобігти. З наведеного, суд відмовляє захиснику обвинуваченого у задоволенні клопотання щодо зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки підстав для цього на дату проведення підготовчого засідання не вбачає.

Клопотання про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час обвинуваченому ОСОБА_6 базується з обґрунтованої підозри та наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у ймовірності переховування від органів досудового розслідування, можливості незаконного впливу на потерпілу з метою зміни показань для уникнення кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_4 , підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання про продовження йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, щодо заявленого клопотання, дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Суд вважає, що застосований запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає конкретним підставам і меті запобіжного заходу, обставинам даного провадження, виду і розміру покарання, яке може загрожувати в разі визнання його виним.

З наведеного, характер висунутого обвинувачення, а також підвищену ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, суд вважає, що прокурором доведено існування відносно обвинуваченого ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1ст.177КПК України. Тобто,обвинувачений можеспробувати переховуватисявід органів досудового розслідування та/або суду і незаконно впливати на потерпілу та свідків. Такі ризики наразі не зменшилися, залишаються реальними і триваючими, та виключають можливість обрання іншого запобіжного заходу, а тому на стадії підготовчого засідання необхідно продовжити ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби.

З урахуванням зазначеного вище суд продовжує обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту без використання електронних засобів контролю в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. наступного дня на строк по 25 листопада 2024 року.

Будь-яких інших клопотань від учасників кримінального провадження до суду не надходило.

На підставі зазначеного вище, керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 184, 194, 196, 197, 331, 372, 376, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України до 23 листопада 2024 року включно та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт обвинуваченому

ОСОБА_5 - відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня без використання електронних засобів контролю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, по 25 листопада 2024 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні процесуальні обов`язки:

- заборонити в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. наступного дня залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- зобов`язати з`являтися за кожною вимогою до суду, прокурора та слідчого;

Контроль за виконанням запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено об 11 год. 00 хв. 27 вересня 2024 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Суддя ОСОБА_1