Провадження № 1-кс/734/560/24 Справа № 734/3379/24
У х в а л а

іменем України

27 липня 2024 року смт Козелець

Слідчий суддя Козелецького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні зали суду в смт. Козелець клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000292, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, відносно:

підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Красилівка Козелецького району Чернігівської області, українки, громадянки України, непрацюючої, з середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт № 005481246 виданий 27.11.2020, орган що видав - 7418, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимої, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000292, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся заступник начальника СВ ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області капітан поліції ОСОБА_7 мотивуючи клопотання зокрема наступним.

У провадженні слідчого відділення відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000292 від 26.07.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.07.2024 близько 21 год. 50 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловому будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою умисного вбивства свого чоловіка ОСОБА_8 , в ході сварки гострою частиною ножа умисно нанесла останньому удар в життєво важливий орган (серце), чим спричинила потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового торакоабдомінального поранення з ушкодженням правого шлуночку, діафрагми та правої долі печінки, геморагічний шок. Від отриманого удару потерпілий впав на підлогу і ОСОБА_5 вважала, що виконала усі дії, які необхідні для доведення кримінального правопорушення до кінця, а саме настання смерті свого чоловіка ОСОБА_8 , але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки смерть останнього не настала.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS № 210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 , відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», спричинила домашнє насильство у формі фізичного насильства ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у закінченому замаху на вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_8 , яке не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Підозра ОСОБА_5 в інкримінованому їй діянні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 25.07.2024;

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.07.2024;

протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 ;

протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_5 від 26.07.2024;

іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності;

речовими доказами в кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованому їй кримінального правопорушення є достатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На даний час є достатньо підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. За таких обставин, у разі доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, до останньої буде застосоване виключно реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної вчинити дії з метою переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Також на цей час через військові дії російської федерації частина території України є тимчасово окупованою та не підконтрольна органам державної влади, що може надати підозрюваній ОСОБА_5 можливість переховуватися на вказаній території.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може здійснювати вплив на свідків, які вже надали викривальні показання щодо вчинення нею вказаного злочину.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 може надалі вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки остання, є працездатною, але офіційно не працює, не має постійних та законних джерел до існування, перебуваючи на волі, матиме змогу впливати на проживаючого разом з нею чоловіка, постраждалого від домашнього насильства, в тому числі і шляхом фізичного насильства, з метою пом`якшення свого процесуального становища та уникнення кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим неможливо запобігти вказаним ризикам.

Більш м`які запобіжні заходи застосовані до ОСОБА_5 не забезпечать виконання нею процесуальних обов`язків та запобіганню вищезазначеним ризикам.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є, зокрема, тримання під вартою.

Слідча та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав зазначених в клопотанні.

Підозрювана в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання та пояснила що це сталося з необережності.

Захисник підозрюваної в судовому засіданні підтримав думку своєї підзахисної.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді тримання під вартою) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам кримінального провадження (стаття 177 КПК). Такі ризики закон пов`язує зі спробами переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. КПК покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Заступник начальника СВ ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області капітан поліції ОСОБА_7 у клопотанні обґрунтовує необхідність обрання запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_5 у виді тримання під вартою з метою запобігання ризикам, визначених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слід зауважити, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом доказування «обґрунтована підозра»).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox,CampbellandHartleyv.theUnitedKingdom від 30.08.1990 (заяви №12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04)).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, у вигляді домашнього арешту, застави, особистої поруки чи особистого зобов`язання - не зможе запобігти викладеним ризикам.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, наданими стороною обвинувачення доказами доведені ті обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення.

Вказані докази є належними та допустимими, так як надані відповідно до вимог та правил ст. 184 КПК України, а саме є копіями матеріалів доданими до клопотання, якими відповідно до ст. 184 п.1 ч. 3 ст. 184 КПК України, слідчий обгрунтовує доводи клопотання.

Тому є достатні підстави вважати, що при обранні відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, вона буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також при обранні запобіжного заходу слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України і приходить до висновку по необхідність обрання підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, але не більше строку досудового розслідування

Виходячи з вимог ст. 197, ч. 2 ст. 209 КПК України, слідчий суддя вважає, що строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 слід рахувати з часу фактичного затримання, а саме з 26 липня 2024 року.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 179, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000292, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб.

Строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 , обчислювати з 26 липня 2024 року по 23 вересня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваній негайно після її оголошення під розписку.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали в повному обсязі.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 01 серпня 2024 року о 09 годині 20 хвилин в залі судових засідань Козелецького районного суду Чернігівської області.

Слідчий суддя ОСОБА_9