Справа № 455/2376/24
Провадження № 1-кп/455/260/2024
ВИРОК

Іменем України

24 жовтня 2024 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду кримінальне провадження, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, фізичної особи підприємця, військовозобов`язаного, судимості не має -

- у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

за участю: сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи злочинні наслідки і бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел, що посягає на встановлений порядок оформлення документів, які видаються державною установою, з метою перетину державного кордону, за допомогою комп`ютерної копіювальної техніки, маючи на руках бланк пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 18.04.2024 року та форму бланку довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №217493, виданої 21.02.2024 року на ім`я його дружини ОСОБА_6 , вчинив їх підробку, а саме знайшовши в мережі Інтернет шаблон пенсійного посвідчення, скопіював вищевказаний шаблон, вставив фотографію дружини на вказаний документ, видрукував його за допомогою різнокольорового принтеру та провів його ламінування, після чого знайшовши в мережі інтернет зразок бланку довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, ввів дані своєї дружини ОСОБА_6 , наніс за допомогою різнокольорового принтеру печатку Луцької міської МСЕК « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та поставив підпис чорною кульковою ручкою голови МСЕК ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

В подальшому, 30.09.2024 року, приблизно о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_3 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що «Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією» серії 12 ААВ №217493 від 21.02.2024 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 експертною комісією про призначення II групи інвалідності ОСОБА_6 та її потребу в постійному сторонньому догляді та допомозі та в якій було використано реквізити « ІНФОРМАЦІЯ_5 , «Пенсійне посвідчення» серії НОМЕР_1 від 18.04.2024 року, видане Пенсійним Фондом України в якому використано реквізити «Пенсійного фонду України», яке підтверджує призначення особі пенсії як інваліду II групи загального захворювання на ім`я його дружини ОСОБА_6 є підробленим та містить завідомо недостовірні відомості щодо призначення II групи інвалідності ОСОБА_6 , її потребу в постійному сторонньому догляді та допомозі та призначення особі пенсії як інваліду II групи загального захворювання, перебуваючи на пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Смільниця-Кросценко», що розташований в АДРЕСА_2 використав вищевказані, завідомо підроблені документи шляхом їх пред`явлення та надання інспектору державної прикордонної служби.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Допитаний ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованих йому кримінальних проступках, а саме: у підробленні посвідчення та іншого офіційного документа, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і яке надає права з метою його використання та у використанні завідомо підробленого документа, визнав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним обставинам в обвинувальному акті, та пояснив, що з метою перетину Державного кордону України від підробив документи, знайшовши в інтернеті бланки і шаблони. Згодом вніс дані дружини, роздрукував ці бланки на домашньому принтері і поїхав в пункт пропуску, щоб виїхати за межі України. Це було 30.09.2024 року. Прикордонники його не пропустили і викликали поліцію. У вчиненому щиро каявся.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів.

З врахуванням наведених показань, наданих у судовому засіданні обвинуваченим, та відсутності заперечень учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин події кримінального правопорушення (часу, місця, способу), вчиненого обвинуваченим, винуватості в цьому обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети вчинення кримінального правопорушення, обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченого, оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого, як особу та стосуються речових доказів по справі, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження немає. При цьому судом роз`яснено, що у такому разі учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.358 КК України, як підроблення посвідчення та іншого офіційного документа, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і яке надає права з метою його використання та ч.4 ст.358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 06.12.1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь - яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, вказані кримінальні правопорушення, згідно ст.12 КК України є проступком, особу винного, який з місця проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше не притягався.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд не знаходить.

Аналізуючи вимоги ст.ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує чи відповідатиме покарання за своїм розміром та ступеню тяжкості вчинених злочинів, а також особу винного.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально - правові, відносно - визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, тобто при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання, визначенні «інших обставин справи», індивідуалізацію покарання - конкретизацію виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, вказане повністю узгоджується з висновком викладеним у постанові ККС ВС від 13.10.2020 року по справі № 645/10158/14-к.

А тому, при таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченого слід обрати міру покарання, передбачену санкціями ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, з врахуванням вимог ст.69-1 КК України, у виді штрафу та призначити покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень для реалізації принципу законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Витрат на залучення експерта немає. Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст.314, 376, 468-470, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358 та ч.4 ст. 358 КК України і призначити йому міру покарання:

- за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок в дохід держави;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок в дохід держави.

З урахування вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок в дохід держави.

Речові докази, а саме: світлокопію пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 та світлокопію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №217493, які зберігаються на території Відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області, що за адресою: АДРЕСА_3 , в матеріалах кримінального провадження №0000482 - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000482 від 02.10.2024 року.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1