Справа № 953/8696/23
н/п 1-кс/953/5597/24
"30" липня 2024 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України,
Орган досудового розслідування встановив, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 , відбуваючи покарання у Державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)», організував на території м. Харкова схему незаконного заволодіння грошовими коштами громадян України. До вказаної протиправної діяльності ОСОБА_8 залучив ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , які, діючи у складі організованої групи, повинні були виконувати функції «холодника» та «вбівера».
Під час подальшого досудового розслідування встановлено, що протиправна діяльність організованої ОСОБА_8 злочинної групи полягала у створенні та забезпеченні діяльності на території м. Харкова так званого «Колл-центру», члени якого за допомогою телефонних номерів Ір телефонії зв`язувались з потерпілими, вводили їх в оману, представляючись співробітниками банківської установи, після чого повідомляли їм неправдиву інформацію, що нібито з їх банківських карт, відкритих в АТ КБ «Приват Банк», відбувається несанкціоноване списання грошових коштів за придбання різної продукції, у зв`язку з чим потерпілі надавали особисті дані для входу до електронного сервісу онлайн-банкінгу, що призводило до перерахування з їх банківських рахунків грошових коштів.
Орган досудового розслідування встановив, що ОСОБА_3 , будучи активним учасником організованої групи, виконував функції «холодника» і безпосередньо вчиняв шахрайські дії, а саме: дзвонив потерпілим та представляючись робітником банківської установи, вводив останніх у оману, та зловживаючи довірою потерпілих, переконував їх в тому, що вони дійсно розмовляють з робітником банку, після чого потерпілі надавали йому інформацію про логін та пароль до електронних сервісів онлайн-банкінгу, яку він в свою чергу надавав іншому учаснику організованої групи - «вбіверу» тобто ОСОБА_10 .
Крім того, ОСОБА_3 , будучи активним учасником організованої групи, також виконував такі завдання, зокрема: звітував перед ОСОБА_8 про діяльність «Колл-центру», кількість ошуканих осіб; здійснював поповнення рахунку Ір-телефонії номерів ( НОМЕР_1 ) з яких у подальшому «холодники» здійснювали дзвінки потерпілим; отримував заздалегідь обіцяну частину грошових коштів від злочинної діяльності групи, що була основним джерелом її прибутків.
Під час проведення досудового розслідування встановлено причетність вказаної організованої групи до скоєння епізодів злочинної діяльності, які мали місце 21 червня 2023 року, 17 липня 2023 року, 25 липня 2023 року, 31 липня 2023 року, 06 січня 2023 року, 09 січня 2024 року, 22 січня 2024 року, 24 січня 2024 року, 31 січня 2024 року, 02 лютого 2024 року.
31 травня 2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_3 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема:
- даними протоколів допиту потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ;
- даними протоколів допиту свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ;
- даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками;
- даними протоколів проведення негласних слідчих (розшукових) дій;
- даними протоколів обшуку від 06 лютого 2024 року, 08 лютого 2024 року;
- даними протоколів огляду;
- даними відповідей на запити.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07 червня 2024 року до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 31 липня 2024 року включно та визначена сума застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.
Постановою першого заступника керівника обласної прокуратури продовжений строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме - до 31 серпня 2024 року.
Слідчий зазначає, що строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні спливає 31 липня 2024 року, однак у вказаному кримінальному провадженні необхідно виконати цілу низку процесуальних дій, а саме: здійснити розсекречування матеріалів, які були підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій; призначити судові експертизи; допитати підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 ; здійснити тимчасовий доступ до речей і документів; виконати процесуальні дії, спрямовані на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні та ознайомити сторону захисту з матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , який спливає 31 липня 2024 року.
Обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії застосованого щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 вчинив умисний особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, що може спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому наразі підозрюється, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення він визнає у повному обсязі, сприяє органу досудового розслідування у розкритті вказаних кримінальних правопорушень.
Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вважаючи ризики, на які посилається слідчий у своєму клопотанні та прокурор у судовому засіданні, необґрунтованими, оскільки підозрюваний повністю визнав свою вину, співпрацює зі слідством, тому відсутні ризики можливості його переховування, впливу на свідків та потерпілих, а також вчинення іншого кримінального правопорушення з урахуванням того, що до кримінальної відповідальності він раніше не притягувався. Захисник просив обрати щодо свого підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту.
31 травня 2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07 червня 2024 року до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 31 липня 2024 року включно та визначена сума застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.
25 липня 2024 року постановою заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_25 продовжений строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме - до 31 серпня 2024 року.
Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.
Разом з тим, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, слідчий звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 посилається на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними протоколів прийняття заяви про вчинення кримінальних правопорушень; даними протоколів допиту потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 ; даними протоколів допиту свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ; даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; даними протоколу про результати виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організації; даними протоколів за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: аудіо-, відео контроль особи; даними протоколів обушку.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_3 , слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178, 199 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_3 , який неодружений, жодних осіб на своєму утриманні не має, має постійне місце мешкання у м. Харкові, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу та будь-яких зв`язків з державою не має, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у разі визнання його винним у виді позбавленні волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому з урахуванням суспільної небезпеки злочину слідчий суддя вважає, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у нього відсутні соціально-стримуючи фактори, які б давали підстави вважати, що він не вчинить нового злочину, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.
Також у судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що підозрюваний може впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.
Отже, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати кримінальному провадженню або ж створять загрозу суспільству.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя вивчав можливість застосування стосовно ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_3 , хоча і є раніше не судимий, проте наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у разі визнання його винним у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, що свідчить про високу суспільну небезпечність таких дій, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України.
Висновок слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи вищенаведені відомості, у суду не виникає сумнівів щодо наявності та доведеності ризиків, якими слідчий та прокурор обґрунтовує необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу як тримання підозрюваного під вартою, оскільки ризики, які існували на час застосування цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин інкримінованого йому злочину.
З огляду на викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, а саме - суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, його вік та репутацію, міцність соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що ризики, передбачені п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а отже запобіжний захід у виді тримання під вартою на даній стадії процесу в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного на цій стадії досудового розслідування є недостатнім, щоб забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
З вказаних підстав слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 у межах строку досудового розслідування, тобто до 31 серпня 2024 року включно.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.
Доводи сторони захисту щодо доцільності обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не спростовують вищевказаних висновків суду.
Відповідно до вимог ст. 182 КПК України суд вважає також продовженим визначений слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова підозрюваному ОСОБА_3 суму застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, та вважає її достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України,
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" у межах строку досудового розслідування до 31 серпня 2024 року включно.
Визначити ОСОБА_3 суму застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яку можливо внести на відповідний депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області.
Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії відповідного запобіжного заходу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_3 з-під варти - звільнити.
У разі внесення застави на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;
2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
5) утримуватись від спілкування зі свідками та експертами у цьому кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_3 з-під варти та повідомити письмово прокуратуру і слідчого суддю Київського районного суду м. Харкова.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_3 вважається таким, щодо якого застосований запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити ОСОБА_3 та заставодавцю, що у разі невиконання покладених на підозрюваного, обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, а до підозрюваного, обвинуваченого може бути застосований інший запобіжний захід.
Строк дії ухвали встановити до 31 серпня 2024 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_3 - у той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали складений 01 серпня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1