Провадження № 1-кс/752/8295/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорір ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, клопотання слідчого 2-го відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_7 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному № 0000085 від 13.03.2024, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , заміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей (зі слів), працюючої ФОП, раніше не судимої, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого 2-го відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000085 від 13.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. Клопотання погодила заступник начальника відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000085 від 13.03.2024 за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншими невстановленими на теперішній час досудовим розслідуванням особами, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України, щодо кількох осіб та здійснив керівництво такими діями за наступних обставин.

Так, ОСОБА_10 , не пізніше березня 2023 року, здійснюючи діяльність у сфері надання транспортних послуг та перевезення пасажирів, без чинної ліцензії на право перевезення пасажирів, у порушення вимог у порушення ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», розпорядження Кабінету Міністрів України № 424-р від 30.04.2014 «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю», розпорядження Кабінету Міністрів України № 106-р від 18.02.2015 «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю» та Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 188-р від 26.02.2022 «Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю», діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_6 та іншими, невстановленими в ході досудового розслідування особами, організували перевезення громадян України поза межами контрольних пунктів в`їзду-виїзду між Україною та Російською Федерацією, на яких здійснюється прикордонний контроль.

З цією метою ОСОБА_10 у невстановлений досудовим розслідуванням точну дату та час, але не пізніше березня 2023 року залучив до своєї протиправної діяльності ОСОБА_6 як диспетчера не зареєстрованої у встановленому законом порядку компанії «Сервіс надійних автомобільних перевезень» та інших, невстановлених на теперішній час досудовим розслідуванням, осіб.

Після цього, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, використовували канали в месенджерах «Telegram» та соціальній мережі «Facebook», на яких розміщували оголошення про здійснення пасажирських перевезень із м. Києва до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, який із 2014 року є тимчасово окупованою територією України та у зворотному напрямку та адміністрували вказані канали.

В ході досудового розслідування встановлено, що починаючи з березня 2023 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, транспортними засобами, які використовує ОСОБА_10 організовано регулярний рух по маршруту Київ-АР Крим, із відправкою автобусів від ст. м. «Теремки» (вул. Академіка Глушкова, 16) у м. Києві .

При цьому, ОСОБА_10 , розробив та організував декілька маршрутів руху автобусів транзитним сполученням через Республіку Польща, Республіку Білорусь та Російську Федерацію, звідки через незаконно споруджений державою-агресором РФ так званий «кримський міст» здійснював переправлення осіб до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим поза межами пунктів пропуску державного кордону України.

Водночас, перевезення пасажирів, що виїхали з підконтрольної Уряду України території до тимчасово окупованої території АР Крим через територію російської федерації здійснювалось автобусами, що належать ОСОБА_10 та іншим, залученим до протиправної діяльності, особам, під його керівництвом.

Оплата за надання послуг із переправлення громадян України на ТОТ АР Крим здійснювалась пасажирами під час посадки до автобусів у м. Києві, на станції метро «Теремки» та у м. Сімферополі у готівковій формі водію автобуса або у вигляді безготівкових зарахувань на банківські карти, що належать ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та іншим, невстановленим на теперішній час досудовим розслідуванням, особам.

Таким самим маршрутом і у аналогічний спосіб організовано незаконне перевезення пасажирів у зворотному напрямку з відправленням автобусів, що використовуються ОСОБА_10 , з м. Сімферополь, на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, через так званий «кримській міст», Російську Федерацію, Республіку Польща з кінцевим місцем призначення у м. Києві.

Таким чином, на транспортному засобі «RENAULT TRAFIC» д.н. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_11 та перебуває у користуванні ОСОБА_10 , організовано незаконне переправлення через державний кордон з відправленням з м. Києва до тимчасово окупованої території АР Крим та у зворотному напрямку в період з березня 2023 року і по теперішній час наступних осіб: ОСОБА_12 , 1984 р.н., ОСОБА_13 , 1963 р.н., ОСОБА_14 , 1995 р.н., ОСОБА_15 , 1981 р.н., ОСОБА_16 , 1965 р.н., ОСОБА_17 , 1973 р.н., ОСОБА_18 , 1983 р.н., ОСОБА_19 , 1969 р.н., ОСОБА_20 , 1961 р.н.

Крім того, не пізніше 08.06.2024 року, ОСОБА_21 замовила поїздку в компанії перевізника «СНАП», директором якого є ОСОБА_10 сполученням Київ - Сімферополь, оголошення якого знайшла в соціальній мережі «Фейсбук». Таким чином, вона доїхала до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим з міста Києва маршрутом руху автобусу через Республіку Польща та Латвійську Республіку, далі Литву та Естонію, територію російської федерації та незаконно збудований кримський міст. Вартість поїздки склала 950 доларів США. Надалі 16.08.2024 таким самим маршрутом у зворотному напрямку, за допомогою послуг перевізника «СНАП», вона доїхала з м. Сімферополь до м. Києва, вартість поїздки склала 95 000 російських рублів, які сплатила готівкою водію при посадці до автобусу.

Оплата за надання послуг із переправлення у вищеописаний спосіб громадян України на тимчасово окуповані території, поза межами офіційних пунктів пропуску, здійснювалась повною оплатою при посадці до автобусів у м. Києві та у м. Сімферополь , якщо переправлення осіб здійснювалось із тимчасово окупованих територій до підконтрольної Уряду України території. За отримання готівкових коштів та координацію водіїв на маршруті Київ АР Крим відповідав ОСОБА_10 .

Водночас, ОСОБА_6 , яка виконувала роль диспетчера не зареєстрованої у встановленому законом порядку компанії ОСОБА_10 «Сервіс надійних автомобільних перевезень», здійснювала логістичне супроводження автобусних рейсів, а також особисто підшукувала пасажирів з метою здійснення їх подальшого переправлення на тимчасово окуповані території України за у зворотному напрямку, приймала оплату за надані нею та ОСОБА_10 транспортні послуги на свою банківську картку здійснювала консультації та займалась обліком громадян України, що бажають потрапити до ТОТ АР Крим.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

17.10.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

На обґрунтування необхідності застосування щодоОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий посилається на ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж цілодобовий домашній арешт, не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування.

На підставі зазначеного слідчий просить застосувати щодо підозрюваноїОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту заборонивши підозрюваній залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 діб; покласти на підозрювану ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до визначеною службової особи (слідчого, прокурора, якими здійснюється досудове розслідування та процесуальне керівництво у кримінальному провадженні) із встановленою періодичністю за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; уникати спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; заборонити виїзд з України та виїзд на тимчасово окуповані території України; здати на зберігання паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон до відповідних органів державної влади, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

В судовому засіданні прокурори підтримали клопотання з підстав, зазначених у ньому, просили задовольнити.

Захисник підозрюваної заперечив проти клопотання, просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час. Зазначив, що ОСОБА_6 має на утриманні двох малолітніх дітей. Застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту позбавить її можливості заробляти кошти на життя та утримання дітей.

Підозрювана підтримала позицію свого захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000085 від 13.03.2024 за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України.

17.10.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_6 має статус підозрюваної у цьому кримінальному провадженні і щодо неї може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження встановлені ст. 132 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтована підозра», при оцінці цього питання слід звернутись до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошується, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини і додані до нього матеріали кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, щоОСОБА_6 могла вчинитизазначений вище злочин.

Підставами для обґрунтованої підозри про те, щоОСОБА_6 вчинила зазначене кримінальне правопорушення, є відомості, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах кримінального провадження, зокрема копіях: протоколу допиту свідка; протоколу огляду; протоколів проведення негласних слідчих (розшукових) дій; інших матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дійОСОБА_6 , виходячи з наявних у слідчого судді матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення довела у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюванаОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим з таких підстав.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України який у відповідності до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Вказана обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Зазначене узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчий суддя, враховуючи тяжкість та характер злочину у вчинені якого підозрюється ОСОБА_6 , особу підозрюваної, не виключає, що підозрювана, з метою уникнення кримінальної відповідальності зможе здійснити дії з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим з таких підстав.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_6 про осіб, які давали показання у кримінальному провадженні, вона може здійснити спроби впливу на них з метою зміни наданих показань, що в подальшому виключить надання ними правдивих і повних показань під час досудового розслідування і судового розгляду.

При оцінці зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права підозрюваного, обвинуваченого на одночасний та перехресний допит. Так, суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.

Отже, на переконання слідчого судді, існує загроза того, що підозрювана може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на свідків, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні з метою надання ними органу досудового розслідування недостовірних показань щодо участі та ролі ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення або відмови від надання показань для уникнення останньою кримінальної відповідальності.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених пунктами 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує спосіб та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, а також характеристику підозрюваної; на переконання слідчого судді ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та ризик перешкоджання підозрюваною кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом перешкоджання збиранню стороною обвинувачення доказів та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, є доведеними.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує такі обставини: вік та стан здоров`я підозрюваної; сімейний стан (заміжня; має на утриманні двох малолітніх дітей (зі слів)); є фізичною особою-підприємцем; раніше не судима.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину та доведених стороною обвинувачення ризиків, відомостей щодо особи підозрюваної, на даному етапі кримінального провадження, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості даного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Клопотання слідчого не містить викладу обставин, які б свідчили, що застосування більш м`якого виду запобіжного заходу неможливе для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання стороною обвинувачення також не було доведено, що застосування більш м`якого виду запобіжного заходу неможливе для запобігання ризикам у кримінальному провадженні.

Оскільки при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу сторона обвинувачення довела обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не довела обставину, передбачену пунктом 3 ч. 1 цієї статті, то слідчий суддя, керуючись ч. 4 ст. 194 КПК України, враховуючи встановлені обставини, наведені вище, щодо вчинення кримінального правопорушення та особи підозрюваної, дійшов висновку про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним прокурором ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки, виконання покладених на підозрювануОСОБА_6 обов`язків, є необхідним та достатнім застосування щодо останньої запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, в межах строку досудового розслідування, тобто по 17.12.2024 включно.

Також з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження наявна необхідність одночасного покладення на підозрювану обов`язків, передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При визначенні строку, на який на підозрювану покладаються зазначені обов`язки, з передбаченого ч. 5 ст. 195 КПК України переліку, слідчий суддя враховує, що обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців, а також те, що досудове розслідування відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Таким чином, зазначені обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, слід покласти на підозрювану в межах строку досудового розслідування, строком до 17.12.2024 включно.

Керуючись статтями 132, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , у період часу із 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, в межах строку досудового розслідування, тобто по 17.12.2024 року, включно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

-не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Строк дії ухвали до 17.12.2024 року, включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1