Провадження №1-кп/523/1547/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого (підсудного) - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001300, внесене до ЄРДР 20.08.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новосадове Краснолиманського району Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_7 у невстановлений час і місці, за невстановлених обставин, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч вимогам законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», маючи корисливий умисел, дотримуючись заходів конспірації для уникнення викриття з боку правоохоронних органів, бажаючи діяти таємно, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (хімічна назва 1-фенил-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) у невстановленій кількості, але не менше ніж 33,3187г з метою подальшого її незаконного збуту безконтактним способом, а саме шляхом здійснення так званих «закладок» на території міста Одеси для отримання грошової винагороди в подальшому.

Продовжуючи свій злочинний умисел, підсудний ОСОБА_7 переніс незаконну придбану ним психотропну речовину до місця свого проживання - в квартиру АДРЕСА_3 , де залишив її незаконно зберігати з метою подальшого незаконного збуту. Перебуваючи за місцем свого мешкання, підсудний ОСОБА_7 , будучи обізнаним про методи та форми роботи правоохоронних органів, з метою особистої наживи та уникнення викриття, бажаючи діяти таємно, з метою здійснення протиправної діяльності, за допомогою електронних вагів та зіп-пакетів, виготовив так звані «закладки» у кількості 52 згортки та 1 зіп-пакет, розфасувавши незаконно придбану ним психотропну речовину задля подальшого її незаконного збуту та почав їх незаконно зберігати при собі до 20.08.2024, включно.

Після чого, 20.08.2024 (точний час не встановлений), підсудний ОСОБА_7 , незаконно зберігаючи при собі раніше придбану та розфасовану психотропну речовину у кількості 52 згортки «закладок» та 1 зіп-пакет, направився до Пересипського району м.Одеси, з метою подальшого її незаконного збуту шляхом здійснення так званих «закладок», де біля будинку АДРЕСА_4 його протиправні дії були помічені та він одразу був зупинений співробітниками відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

В той же день, в період часу з 18:38 по 19:23 годин, співробітниками відділу поліції №3 ОРУН №1 ГУНП в Одеській області затримано підсудного ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України та в нього було виявлено і вилучено 52 згортки «закладок» з ізолюючою стрічкою жовтого кольору з та 1 зіп-пакет, в середині яких за висновком експерта №КСЕ-19/116-24/17779 від 17.09.2024 містилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP (хімічна назва 1-фенил-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною кількістю 33,315г, які вказаний підсудний незаконно придбав і зберігав при собі з метою подальшого збуту невстановлені йособі для отримання грошової винагороди.

В подальшому, 20.08.2024 в період часу з 20:38 по 21.08 годин, співробітниками відділу поліції №3 ОРУН №1 ГУПН в Одеській області проведено обшук за місцем мешкання підсудного ОСОБА_7 - квартири АДРЕСА_5 , де було виявлено і вилучено 19 зіп-пакетів, на яких за наведеним вище висновком експерта міститься нашарування особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, кількісним вмістом 0,0022г, а також електронні ваги з нашаруванням особливо небезпечної психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, кількісним вмістом 0,0015г.

Таким чином, у підсудного ОСОБА_7 співробітниками поліції виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (хімічна назва 1-фенил-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною кількістю 33,3187г, що згідно таблиці №2 до наказу Мінстерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих, особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.200 за №513/4733, є особливо великим розміром, яку вказаний підсудний незаконно придбав та зберігав з метою подальшого незаконного збуту.

Підсудний ОСОБА_7 , повністю визнавши свою провину за висунутим обвинуваченням та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при наведених вище обставинах, будучи допитаним в судовому засіданні пояснив суду про обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, підсудний ОСОБА_7 під час допиту показав, що дійсно раніше придбану ним психотропну речовину PVP, за місцем тимчасового проживання він розфасував з використанням заздалегідь придбаних для цієї мети електронних ваг та зіп-пакетів на відповідні 52 «закладки», які в подальшому були виявлені і вилучені правниками поліції за обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Висловив жаль з приводу скоєного, просив суд суворо не карати і запевняв у подальшій законослухняній поведінці.

Разом із тим, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_7 у скоєнні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Приймаючи до уваги наведені обставини, підсудний ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив незаконне придбання і зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, в особливо великих розмірах, а відтак його дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.3 ст.307 КК України.

Так, за ч.3 ст.307 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, якщо їх предметом були особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини у великих розмірах, що карається позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

При цьому, суд ураховує приписи п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», за якими під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо), а про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх, тощо.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого, та конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначене лише у випадках, спеціально передбачених в Особливі частині цього Кодексу (ч.ч.1, 2 ст.59 КК України).

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_7 , суд приймає до уваги обставини вчиненого ним діяння, що мало місце під час дії воєнного стану в Державі та в умовах збройної агресії рф проти України, характер і суспільну небезпечність скоєного кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, предметом якого були особливо небезпечні психотропні речовини в особливо великому розміру, корисливу спрямованість його протиправних дій та намагання отримати грошову винагороду за незаконний збут означених речовин, а також судом ураховується те, що в силу ст.12 КК України скоєне підсудним кримінальне правопорушення відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, стан його здоров`я та характеризуючі особу дані.

Так, за матеріалами провадження, підсудний ОСОБА_7 - раніше не судимий і до кримінальної відповідальності притягається вперше; інкриміноване діяння вчинено ним у молодому віці та свою провину у його скоєнні визнав повністю; на обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР та в КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває; не забезпечений місцем реєстрації чи постійного проживання в м.Одесі, а його виїзд з місця постійного проживання в Донецькій області обумовлений веденням бойових дій на її території в умовах військової агресії рф проти України; має матір, яка страждає певними захворюваннями серця; офіційно не працевлаштований та суспільно-корисною працею не займається; неодружений і утриманців не має.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_7 , як визначено у обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, слід віднести щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а до обставин, що обтяжують покарання зазначеного підсудного, не встановлено.

Наряду з викладеним, зважаючи на позицію сторони захисту та досліджуючи питання можливості застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання підсудному ОСОБА_7 у розглядуваному кримінальному провадженні та із застосуванням інституту звільнення його від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.ст.75, 76 цього Кодексу, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Положення ж ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч.3 ст.127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

Поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві розкрито у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.02.2018 року (справа №634/609/15-к), яке охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції, принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оцінюючі поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст.66, ст.67 КК України), визначення «інші обставини справи», або ж «інші обставини кримінального провадження», можливості призначення більш м`якого покарання або виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.69 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього кримінального правопорушення і його суб`єкта.

Однак, доводи сторони захисту щодо наявності у підсудного ОСОБА_7 певних обставин (щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, зізнавальні покази, молодий вік, наявність матері, яка страждає певними захворюваннями), то з урахуванням характеру і обставин вчиненого підсудним (зокрема, скоєння ним протиправного діяння у сфері незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, предметом якого були особливо небезпечні психотропні речовини в особливо великому розміру, корисливу спрямованість його протиправних дій і намагання отримати грошову винагороду за незаконний збут означених речовин, що потягло б негативний вплив на здоров`я населення та мало місце в умовах воєнного стану і збройної агресії рф проти України), за переконанням суду і в аспекті приписів ст.ст.69, 75, 76 КК України, не містять достатніх даних, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого вказаним підсудним кримінального правопорушення та можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Тотожну позицію за аналогічних обставин справи висловив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 15.03.2018 року (№51-1118км18), яким сформульовано, що призначення за правилам ст.69 КК України більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції відповідної статті було б явно несправедливим.

При цьому суд виходить з того, що обставини доведеного в суді обвинувачення щодо вчинення підсудним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, у разі неприпинення дій останнього працівниками поліції призвело б до незаконного розповсюдження ним заздалегідь розфасованої особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, що у свою чергу сприяло б укріпленню позицій наркозлочинності в Державі та завдало б непоправну шкоду здоров`ю стороннім особам (покупцям, споживачам тощо), їх можливим нащадкам, а у разі звільнення судом таких осіб від відбування покарання з випробуванням, зі спливом певного часу, поставило б під загрозу здоров`я нації в цілому.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що запропонований стороною захисту спосіб призначення покарання підсудному ОСОБА_7 в порядку ст.ст.69, 75, 76 КК України не відповідає меті та завданням кримінального закону, особі підсудного та обставинам і характеру доведеного в суді обвинувачення, його корисливої спрямованості, що у свою чергу не забезпечить виправлення вказаної особи та попередження вчинення нових протиправних діянь як ним так і іншими особами.

Отже, в умовах змагальності судового розгляду, з метою дотримання принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання у розглядуваному кримінальному провадженні, з урахуванням наведених вище обставин, суд вважає, що підстави для призначення підсудному ОСОБА_7 покарання в порядку ст.69 КК України та із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням - стороною захисту належним чином не обґрунтовані та у матеріалах кримінального провадження відсутні, а доводи прокурора щодо реального відбування вказаним підсудним призначеного покарання, - є слушними.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини і суспільну небезпечність вчиненого підсудним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке за приписами ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, що мало місце під час дії воєнного стану і в умовах збройної агресії рф проти України, а також ураховуючи характеризуючі дані про особу підсудного, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих його покарання обставин, суд у контексті ст.ст.50, 65 цього ж Кодексу доходить висновку про те, що виправлення вказаного підсудного й недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень має відбуватися тільки в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі у мінімально визначених санкцією ч.3 ст.307 КК України межах, яке належить відбувати в кримінально-виконавчій установі реально і з конфіскацією майна.

Відповідно до ст.63 КК України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення підсудного ОСОБА_7 до строку призначеного йому покарання за цим вироком, суд в силу ч.5 ст.72 КК України ураховує строк його затримання в порядку ст.208 КПК України та період тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні, тобто з 20.08.2024 року.

Питання щодо долі речових доказів та арешту майна у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.ст.100, 174 КПК України, відповідно, а щодо процесуальних витрат, - в силу вимог ст.ст.124, 126 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.22, 26, 100, 124, 126, 174, ч.3 ст.349, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.307 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, яке належить відбувати у кримінально-виконавчій установі, та з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст.ст.63, 72 КК України, строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу набрання вироком законної сили, зарахувавши у цей строк час його затримання в порядку ст.208 КПК України та термін попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні з 20.08.2024 року до дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст.174 КПК України, арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді від 22.08.2024 року, на: мобільний телефон марки «IPhone7+», в корпусі сірого кольору, з сім-картою мобільного оператора Лайф НОМЕР_1 , який запаковано до спеціального пакету №150573; експрес тест IDenta LOT: НОМЕР_2 АТ, який запаковано до спеціального пакету №1211742; первинна упаковка (спец пакет №0150573); 51 згорток з ізолюючою стрічкою жовтого кольору; аркуш паперу А4 із залишками речовини білого кольору, 2 зіп-пакета із речовиною білого кольору, запаковано до спеціального пакету №150492, а також на: предмет, зовні схожий на пістолет із маркуванням «Double Eagle mod 9mm P.A. НОМЕР_3 », та 42 набої із зеленим наконечником, які запаковані до спеціального пакету №2188667; картку банку «ОщадБанк» № НОМЕР_4 , картку банку «SenseBank» № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_8 , карткоутримувач оператору «Лайфселл» на номер НОМЕР_6 , які запаковані до спеціального пакету №1090573; дві пляшки із фрагментами паління та 22 зіп-пакети із нашаруванням речовини невідомого походження та електронні ваги, запаковані до спеціального пакету №3237440, - скасувати.

Згідно зі ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні - експрес тест IDenta LOT:9053123АТ, який запаковано до спеціального пакету №1211742; карткоутримувач оператору «Лайфселл» на номер НОМЕР_6 , який запаковані до спеціального пакету №1090573; два полімерні сейф-пакети Експертної служби МВС України № НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , в яких міститься кристалічна речовина, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (хімічна назва 1-фенил-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он); частину скляної пляшки, пробка, частина полімерної пляшки, металева фольга із сухим залишком, ваги електронні, полімерні пакетики, віали зі змивами; полімерний сейф-пакет Експертної служби МВС України № НОМЕР_9 , в якому міститься пістолет (згідно висновку експертизи до категорії вогнепальної зброї не відноситься), 30 патронів (за висновком експерта до категорії боєприпасів не відносяться), 12 гільз та первинну упаковку (квитанції №913 від 18.10.2024, №282 від 23.09.2024, №885 від 27.09.2024, відповідно), - знищити, а мобільний телефон марки «IPhone7+», в корпусі сірого кольору, з сім-картою мобільного оператора Лайф НОМЕР_1 , який запаковано до спеціального пакету №150573; картку банку «SenseBank» № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_8 , які запаковані до спеціального пакету №1090573 (квитанція №913 від 18.10.2024), та картку банку «ОщадБанк» № НОМЕР_4 , яка долучена до матеріалів провадження за постановою слідчого ОСОБА_9 від 20.08.2024 та перебуває в розпорядженні СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, - повернути відповідним власникам за належністю.

В силу ст.ст.124, 126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 11359,20 гривень (9087,36+2271,84), за проведення експертних досліджень, - стягнути з ОСОБА_7 , на користь держави.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_7 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити до ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - для виконання в межах відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1