Справа №345/5435/24
Провадження № 1-кс/345/811/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2024 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 06.11.2023 Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, солдата військової частини НОМЕР_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

що слідчий СВ Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, так як він вчинив тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років. Також зазначає, що 20.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. 18.09.2024, в період часу з 22 год по 23 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 прийшовши до приміщення, яке на праві власності належить Державній казначейській службі України, правокористувачем якого є Калуське управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, та яке орендує згідно договору оренди від 16.12.2020 № 36-20 Західне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції, що по АДРЕСА_1 , де у останнього виник умисел на пошкодження чужого майна шляхом підпалу. Надалі, того ж дня ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, близько 23 год підійшов до приміщення, яке на праві власності належить Державній казначейській службі України, правокористувачем якого є ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яке орендує згідно договору оренди від 16.12.2020 № 36-20 Західне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції, де здійснив злом металопластикового вікна вказаного приміщення та проник в середину даного приміщення. В подальшому, за допомогою запальнички та розчинника «Fazenda Уайт Спірит», які приніс із собою, підпалив раму вікна вказаного приміщення, після чого покинув місце вчинення злочину. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , які виразились в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, законному користувачу Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції було заподіяно матеріальну шкоду. Вищевказана підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 19.09.2024, допитом представника потерпілого ОСОБА_8 , допитами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом огляду відеозапису від 20.09.2024, протоколом затримання від 19.09.2024, протоколом огляду речей від 20.09.2024 року та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задоволити, з підстав, наведених у клопотанні.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, він не має намірів переховуватись від слідства, оскільки свою вину в інкримінованому йому злочині визнає повністю.

У судовому засіданні захисник у задоволенні клопотання прокурора просила відмовити та застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт, оскільки прокурором не доведено існування ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, а також врахувати незадовільний стан здоров`я підозрюваного.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч. 1 ст. 177 КПК), підстави (ч. 2 ст. 177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст. 178 КПК).

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості згідно повідомлення зі служби 102 від старшого державного виконавця ОСОБА_9 про те, що в АДРЕСА_2 , протягом ночі в орендованому приміщенні державної виконавчої служби, згідно договору від 16.12.2020 № 36-20, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , шляхом підпалу пошкодив металопластикове вікно, склопакет, внутрішнє та зовнішнє підвіконня вказаного приміщення.

20.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними доказами та матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколом огляду місця події від 19.09.2024, протоколом огляду речей і документів від 20.09.2024, протоколом огляду відеозаписів від 19.09.2024, протоколом допиту представника потерпілого від 20.09.2024, протоколами допитів від 19.09.2024 свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , протоколом допиту підозрюваного від 20.09.2024, який свою вину визнав.

Отже, з матеріалів досудового розслідування вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам передбаченими п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

п. 1. переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, усвідомлює про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення, тому може виїхати за межі Івано-Франківської області з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння, що свідчить про неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

п. 5. вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 схильний до кримінально-протиправної поведінки.

За таких обставин ризик вчинення нових злочинів, продовження злочинної діяльності, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є очевидним та таким, що може справдитися із великим ступенем вірогідності.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Таким чином, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слідчий суддя враховує не лише наявність у кримінальному провадженні вагомих доказів обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватись від суду.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також є недоцільним, оскільки останній вчинив злочини, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Застосування такого запобіжного заходу жодним чином не мінімізує наведені вище ризики.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистою свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи, а саме: характер, обставини і тяжкість кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, із урахуванням вищевказаних ризиків, які виникли внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень.

При цьому застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме вимогам п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

До того ж, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя поряд з цим також враховує особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, схильність до суспільно-небезпечної поведінки, що фактично унеможливлює здійснення за ним контролю з боку слідчого або прокурора у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого, погоджене з прокурором, необхідно задоволити, а до підозрюваного застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, задовольняючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи недоведеність на цей час того, що злочин, у вчиненні якого він підозрюється, вчинений із застосуванням насильства чи погрози його застосування, спричинив загибель людини чи раніше йому обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений ним, слідчий суддя вважає необхідним визначити підозрюваному розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, підозрюваного необхідно звільнити з-під варти, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки до суду (органу досудового розслідування), в тому числі, через внесення застави.

Враховуючи особу підозрюваного, тяжкість злочину, в якому він підозрюється, слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави в сумі, що відповідає 50 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 376, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Калуш Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою по АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації, солдата військової частини НОМЕР_1 , не депутата, раніше судимого, запобіжний захід - тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 19 год 30 хв 19.09.2024 до 19 год 30 хв. 17.11.2024.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12».

Визначити ОСОБА_4 розмір застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 151 400 грн., після внесення якої підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням ним застави, покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194цього Кодексу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Івано-Франківську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Західного регіону.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування, а в разі внесення застави в частині покладених обов`язків виконання ухвали доручити Калуському РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня їїоголошення, а підозрюваним - протягом 5 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: