Провадження №: 1-в/336/12/2024
УХВАЛА

іменем України

11 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_3 про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 16 вересня 2021 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 149 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки, -

встановив:

23 березня 2023 року до суду надійшло подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_3 про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_4 для відбування призначеного судом покарання.

В обґрунтування подання зазначено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2021 року ОСОБА_4 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком, якщо він протягом 3 років не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, що передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробаії про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок відносно засудженого надійшов на виконання до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області 22.10.2021 року.

03.11.2021 року засуджений був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, з обов`язками покладеними на нього судом, з правовими наслідками звільнення від відбування покарання з випробуванням, попереджений про недопустимість скоєння нового злочину. Роз`яснено, що згідно з ч. 3 ст. 164 КВК України засуджений зобов`язаний: виконувати обов`язки, які покладені судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу. Також роз`яснено, що поважними причинами неявки визнаються хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені. Крім цього, ознайомлений, що згідно статті 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені КВК, Закону України «Про пробацію», а також покладені на нього судом обов`язки, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. За результатами проведеної бесіди засуджений власноручно заповнив підписку.

Під особистий підпис засудженого, цього ж дня винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, згідно якої засуджений зобов`язаний з`являтись на реєстрацію до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області та призначені дні явки: 1-й та 3-й понеділок кожного місяця. Одночасно заведено листок реєстрації.

19.09.2022 року ОСОБА_4 не з`явився на реєстрацію до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, про причини неявки не повідомив. У зв`язку з зазначеним, 20.09.2022 року на адресу проживання засудженого був направлений виклик про необхідність явки до відділу пробації для надання відповідних пояснень 26.09.2022 року, однак за викликом засуджений також не з`явився. 27.09.2022 року на адресу проживання засудженого був направлений повторний виклик про необхідність явки до уповноваженого органу з питань пробації 03.10.2022 року.

03.10.2022 року засуджений з`явився до органу пробації та надав письмове пояснення, у якому зазначив обставини, які спричинили ухилення від виконання обов`язків. Документально підтверджених об`єктивних обставин, що фактично позбавляли його можливості з`явитись на реєстрацію, не встановлено. У зв`язку з зазначеним, за неявку на реєстрацію без поважних причин до засудженого, згідно ч.4 ст.166 КВК України, застосовано застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

Однак, незважаючи на роз`яснювальну роботу, проведену з засудженим, попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання у разі продовження ухилення від відбування призначеного покарання, 06.03.2023 року ОСОБА_4 знов не з`явився на реєстрацію до відділу пробації, про причини неявки не повідомив. 07.03.2023 р. засуджений з`явився до органу пробації та надав письмове пояснення, у якому зазначив обставини, які спричинили ухилення від виконання обов`язків.

Крім того, незважаючи на профілактичну роботу, яка проводилась з засудженим, про попередження вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, згідно інформації територіального відділу поліції, було встановлено, що протягом визначеного судом іспитового строку, засуджений скоїв низку адміністративних правопорушень.

Таким чином, засуджений не виконує умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Начальник Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» Запорізької області просить суд скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 та направити засудженого для відбування покарання в місця позбавлення волі за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2021 року.

В судове засідання представник органу пробації не з`явився, надав заяву про розгляд подання за відсутності представника органу пробації та просив задовольнити подання.

Прокурор в судовому засіданні не з`явився, надав заяву про розгляд подання за його відсутності.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засіданні не з`явився, в телефонному режимі повідомив, що є військовослужбовцем та проходить військову службу, а тому не може прибути в судове засідання.

Захисник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали подання, дійшов до такого висновку.

Згідно з п. 8 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При цьому, при скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний зокрема з`ясувати, чи мало місце порушення засудженим, покладених на нього обов`язків у період іспитового строку та причини неявок.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.03.2003 р. № 7 зазначив, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Метою наглядових та соціально-виховних заходів є забезпечення безпеки суспільства шляхом виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень.

ОСОБА_4 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2021 року був засуджений за ч. 2 ст. 149 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки.

Вирок відносно засудженого надійшов на виконання до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області 22.10.2021 року.

ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні пояснювали, що з боку ОСОБА_4 були невиконання покладених на нього обов`язків, проте це не було систематичним та пов`язано з його волонтерською діяльністю та воєнним станом введеним в країні.

З матеріалів особової справи слідує, що в період з 15 листопада 2021 року по 06 березня 2023 року ОСОБА_4 допустив дві неявки на реєстрацію до органу пробації, проте вони не були систематичними. Перша неявка засудженого була 19 вересня 2022 року, після чого ОСОБА_4 надав письмові пояснення, і з 03 жовтня 2022 року по 20 лютого 20223 року, що разу з`являвся на реєстрацію до органу пробації. Вдруге ОСОБА_4 не з`явився на реєстрацію 06 березня 2023 року, однак наступного дня, 07 березня 2023 року, він з`явився до органу пробації та повідомив, що розбирав завали після атаки на житловий будинок, оскільки є волонтером БО «Милосердя та турбота», а також надав пояснення з приводу адміністративних правопорушень, що також пов`язано з його волонтерською діяльністю. Він намагається допомагати всім чим може в цей складний час.

ОСОБА_4 притягався до адміністративної відповідальності, проте в матеріалах особової справи не всі постанови мають відмітку про набрання ними законної сили.

Захисник надав до суду довідку форми 5, відповідно до якої ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 09 червня 2024 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; диспозитивність; тощо.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених розділом IX-1 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Суд, з огляду на передбачені ст. ст. 7, 22, 26 КПК України принципи змагальності та диспозитивності, а також враховуючи межі судового розгляду виходить виключно із заявлених у відповідному поданні обставин.

Матеріали провадження не містять даних, які б прямо свідчили про стійке небажання засудженого стати на шлях виправлення та не виконувати покладені на нього обов`язки.

В судовому засіданні не встановлено підстав для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання та уповноваженим органом з питань пробації у поданні не доведено обставин, що ОСОБА_4 систематично ухиляється від відбування покарання з випробуванням, 16 вересня 2024 року закінчився іспитовий строк, крім того, ОСОБА_4 є військовослужбовцем та проходить військову службу, а тому в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 78 КК України, п. 8 ч. 1 ст. 537, ст. 539, 369-372, 392, 395, 532 КПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні подання Шевченківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_4 для відбування призначеного судом покарання відмовити.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: