Справа № 352/1315/24
Провадження № 1-кп/352/191/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 27.03.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, фізичної-особи підприємця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, депутатом не обирався, військовозобов`язаного (перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 ), раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий опис провадження.

26.04.2024 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000032 від 27.03.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Ухвалою суду від 29.04.2024 року справу призначено до судового засідання.

Ухвалою суду від 21.05.2024 року постановлено призначити обвинуваченому захисника.

2. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

26.03.2024, близько 13:40 год., ОСОБА_8 разом із ОСОБА_6 перебували у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою АДРЕСА_3 .

В цей час, між вказаними особами розпочався словесний конфлікт з приводу майнових непорозумінь, в ході якого у ОСОБА_8 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілого, бажаючи їх настання, на ґрунті довготривалих неприязних відносин, ОСОБА_8 повалив ОСОБА_6 на підлогу й наніс удар правою ногою в ділянку живота ОСОБА_6 та декілька ударів кулаком правої руки в ділянку обличчя, умисно спричинивши потерпілому тілесні ушкодження.

Внаслідок протиправних насильницьких дій ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянках обличчя, синець в ділянці живота, які відповідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

З огляду на зазначене, ОСОБА_8 вчинив умисні дії, які виразилися у заподіянні легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

3. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

3.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

3.1.1.Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав. Цивільний позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити.

3.1.2. Захисник обвинуваченого в судовому зазначила, що стороною обвинувачення не доведено наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Просила відмовити в задоволенні цивільного позову.

3.1.3. Потерпілий в судовому засіданні просив його цивільний позов про стягнення моральної шкоди задовольнити в повному обсязі та призначити обвинуваченому суворе покарання.

3.1.4. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, що було повністю доведено в суді. Тому з урахуванням обставин, які характеризують особу винного, просить суд визнати ОСОБА_8 винуватим і призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

3.2. Докази сторони обвинувачення:

3.2.1. Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.03.2024 року, згідно якого дізнавач СД ВП №1 (м. Тисмениця) прийняв заяву від ОСОБА_6 про нанесення йому легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 (а.с.90-92).

3.2.2. Висновок експерта №20 від 18.04.2024 року у відповідності до якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: садна в ділянках обличчя, синець в ділянці живота, які можуть відповідати терміну, вказаному в постанові, утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесенні ударів тупими твердими предметами, якими могли бути як кулаки рук, так і інші тупі тверді предмети, у вказані вище ділянки тіла, так і при ударі цими ділянками тіла до таких предметів і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи кількість та локалізацію тілесних ушкоджень можна думати, що ОСОБА_6 було нанесено не менше двох ударів в ділянки обличчя та одного удару в ділянку живота (а.с.95-96).

3.2.3 Протокол проведення слідчого експерименту від 19.04.2024 року, який було розпочато о 12:30 год та завершено о 12:55 год., проведений в присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , згідно з яким було відтворено події, які відбувалися 26.03.2024 року та складено ілюстративну таблицю, додану до протоколу (а.с.97-103).

3.2.4. Протокол огляду речового доказу від 05.04.2024 року, який розпочато о 15:00 год та завершено о 15:30 год., згідно із яким встановлено, що речовий доказ по кримінальному провадженню №0000032 від 27.03.2024 року: відеозапис з камери спостереження із магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в АДРЕСА_4 , містить відеофайл 26.03.2024 13-02-31 M Network camera 2 з об`ємом пам`яті 1,25 ГБ, час на якому не збігається із реальним часом та становить похибку 1 годину. Вказаний речовий доказ - DVD диск після огляду поміщено у паперовий конверт та опечатано (а.с.104-112).

3.2.5. Постанова про визнання речовим доказом та долучення його до матеріалів кримінального провадження від 05.04.2024 року, відповідно до якої оптичний диск DVD-R диск із відеозаписом з камер відеоспостереження магазину «Універсальний» за 26.03.2024 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженні №0000032 від 27.03.2024 року та долучено його до матеріалів вказаного кримінального провадження (а.с.113).

3.2.6. Пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вид пенсії: по інвалідності 3 групи, загальне захворювання з терміном дії - довічно (а.с.93).

3.2.7. Довідка від 18.07.2018 року до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №156289, відповідно до якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі акта огляду МСЕК №1354 встановлено 3 групу інвалідності з причин загального захворювання безстроково (а.с.93).

3.2.8. Витяг з ЄРДР відповідно до якого внесено відомості за №0000032 від 27.03.2024 року з приводу того, що 26.03.2024 року близько 13:40 год ОСОБА_8 перебуваючи в приміщенні магазину «Універсальний» вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_6 в ході якого спричинив останньому тілесні ушкодження.

3.2.9. В порядку ст.359 КПК України судом було проведено демонстрацію відеозапису події 26.03.2024 року, що мала місце в магазині «Універсальний», на якому зафіксовано як подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_11 заходять до магазину, обравши й оплативши продукти дружина ОСОБА_6 виходить з магазину в інше приміщення, ОСОБА_6 очікує її біля виходу з продуктами. В подальшому до магазину заходить ОСОБА_8 та починає розмову з потерпілим, згодом заходить дружина ОСОБА_8 - ОСОБА_12 . В ході розмови, обвинувачений відчиняє двері магазину та починає виганяти ОСОБА_6 на двір, після цього схопив ОСОБА_6 за комір куртки потягнув на себе, внаслідок чого потерпілий опустився на коліна та утримуючи однією рукою починає наносити потерпілому удари правою рукою в область голови, дружина ОСОБА_8 намагається припинити його дії, в цей час в магазин повертається дружина ОСОБА_6 та теж намагається зупинити обвинуваченого, він відштовхує її та обвинувачений разом з потерпілим падають на підлогу, при чому ОСОБА_8 продовжує утримувати ОСОБА_6 за голову притискаючи її до підлоги. В цей же час свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 намагаються розборонити потерпілого та обвинуваченого, які все ще знаходяться на підлозі. В подальшому ОСОБА_8 відпускає голову ОСОБА_6 , однак потерпілий утримує обвинуваченого за ноги. В цей час до магазину заходить ОСОБА_13 , ОСОБА_6 піднімається на ноги, утримуючи при цьому за ноги обвинуваченого, ОСОБА_13 , за комір ззаду куртки відштовхує потерпілого в протилежний бік від ОСОБА_8 , потерпілий падає на підлогу. Обидва учасники бійки піднімаються на ноги, ОСОБА_6 просить дружину викликати поліцію. Словесний конфлікт між обвинуваченим та потерпілим продовжується.

3.2.10. Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 26.03.2024 року він з дружиною прийшли в магазин, потім вона пішла по товар, а він чекав на неї біля вхідних дверей. В цей час між ним та обвинуваченим виникла словесна перепалка, ОСОБА_14 підійшов до потерпілого, взяв за куртку та надягнув її йому на голову, душив його. В подальшому впав на землю, а обвинувачений вдарив його по голові коліном. Тоді в приміщення магазину із вбиральні забігла дружина потерпілого та згодом забіг її батько, почали розбороняти їх та викликали поліцію. Потерпілий зазначив, що проходив амбулаторне лікування, робив КТ та інші обстеження. Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого зазнав моральної шкоди, оскільки переживає за своє здоров`я, так як він був прооперований в ділянці голови, має постійні головні болі, порушення сну, переживає за дружину через можливий повторний напад обвинуваченого на них.

3.2.11. Свідок ОСОБА_13 , який є тестем як обвинуваченого так і потерпілого в судовому засіданні пояснив, що або 26.03.2024 або 27.03.2024 року, точної дати не пам`ятає, він був у саді, до нього прийшов сусід і повідомив, що його кличуть до магазину «Універсальний». Коли він прийшов до магазину то побачив конфлікт між зятями, а саме: ОСОБА_8 лежав на підлозі, на ньому ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Видимих тілесних ушкоджень свідок на потерпілому не бачив, крові у потерпілого теж не помітив, далі приїхали швидка допомога та поліція. Зауважив, що у магазині є камери відеоспостереження, які зафіксували конфлікт, відео з яких було надано працівникам поліції. Окрім того сказав, що неприязних стосунків між зятями не було, однак одного разу ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_8 . Також свідок надав показання, що ОСОБА_6 був оперований.

3.2.12. Свідок ОСОБА_11 - дружина потерпілого в судовому засіданні показала, що перебуває з обвинуваченим у неприязних стосунках. Вказала, що вона з батьками побудували будинок, який переобладнали на магазин. В 2011 році потерпілому оперували голову, оскільки в нього виявили пухлину. Зазначила, що 15.03.2024 року між нею та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт. В подальшому 26.03.2024 року вона прийшла до магазину з чоловіком взяти продукти, потерпілий взяв товар та стояв біля дверей магазину. Пояснила, що вона пішла до банкетного залу подивитися на столи, повернувшись до магазину побачила як ОСОБА_8 . б`є її чоловіка, душив його та наносив удари по голові. В той час у магазині були продавець та ОСОБА_17 . Коли прийшов в магазин її тато, то конфлікт припинили. У її чоловіка була розірвана куртка, червоне обличчя, з носа йшла кров, тому вона викликала поліцію. Вказала, що потерпілий на стаціонарному лікуванні не перебував, скільки було витрачено коштів на його лікування вона точно не знає. Приїхала швидка, оглянула потерпілого, у нього текла кров з вуха і носа, забрали його на обстеження до обласної лікарні в Пасічну. Зауважила, що у чоловіка постійні головні болі, а після бійки вони стали сильнішими.

3.2.13. Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснив, що зайшов до магазину купити продукти. Побачив у магазині потерпілого та обвинуваченого, які розмовляли між собою, згодом вони почали битися та попадали на підлогу. Зазначив, що ця подія відбулася у березні. Жінки їх намагалися розтягнути, потім прибіг тесть та їх розборонили. Свідок показав, що не бачив хто почав бійку та чи вони наносили удари один одному, окрім цього не бачив крові ні у потерпілого ні у обвинуваченого.

3.2.14. Свідок ОСОБА_12 , яка є дружиною обвинуваченого суду показала, що в березні 2024 року ОСОБА_6 сказав, що потрібно заплатити оренду за магазин. В день конфлікту вона зайшла в магазин та стала за прилавок, в магазині також був потерпілий та ОСОБА_8 , який сказав потерпілому вийти з магазину та відкрив двері. Однак потерпілий поклав продукти на холодильник та не хотів виходити з магазину. ОСОБА_8 схопив за комір ОСОБА_6 та вони почали сваритися, потім ОСОБА_6 наніс удар. ОСОБА_8 почав відходити від дверей і ОСОБА_6 впав, тримав обвинуваченого за ноги і почав його тягнути, тоді вони впали двоє. ОСОБА_6 був зверху на ОСОБА_8 , жінка потерпілого почала відтягувати обвинуваченого за щоку. ОСОБА_8 не зміг при цьому встати, оскільки на ньому був потерпілий, у кінці конфлікту прийшов її тато і відкинув ОСОБА_6 від обвинуваченого. ОСОБА_16 викликала поліцію, швидку, яка забрала потерпілого до лікарні. ОСОБА_8 до лікарні їхав машиною особисто. Свідок зазначила, що в момент, коли потерпілий за ноги схопив обвинуваченого, то останній вдарив його у голову. Скільки разів наносилися удари свідок не знає. Після бійки у обвинуваченого були подряпини, а у потерпілого кров.

3.2.15. Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що працює продавцем у вказаному магазині, обслуговувала покупця. В магазині десь у квітні 2024 року також були ОСОБА_6 та ОСОБА_20 , розмовляли між собою, про що говорили свідок не чула. Хто кого почав бити свідок не бачила, потім вказані особи опинилися на підлозі. Чи були пошкодження у потерпілого вона не пам`ятає, зазначає, що потерпілий самостійно піднявся з підлоги та пішов. ОСОБА_16 , дружина потепілого була в магазині, а дружина обвинуваченого підійшла пізніше. Згодом прийшов тато і сказав, щоб вони припинили конфлікт і бійку.

3.3. Докази сторони захисту:

3.3.1 Обвинувачений зазначив, що ОСОБА_6 є агресивною людиною. В день події потерпілий з дружиною прийшли до магазину та ОСОБА_11 за вказівкою потерпілого почала фотографувати стелажі, чим самі спровокували конфлікт. Вказав, що ударів потерпілому не наносив до того часу як ОСОБА_6 сам наніс перший удар та почав його валити на землю. З того моменту він почав інстинктивно відбиватись та завдав потерпілому з десяток ударів збоку та зверху. Звернув увагу суду, що дружина обвинуваченого наносила йому неодноразові удари. Пояснив, що видимих тілесних ушкоджень після конфлікту у потерпілого не бачив, тільки замітив краплю крові на його носі та на землі, де відбулась бійка.

3.4. Оцінка наданих сторонами доказів, їх позицій, а також висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні.

3.4.1. Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч.3 ст.17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

3.4.2. Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення вище перелічені докази, суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки містять інформацію про обставини подій, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, є допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому КПК України, без істотного порушення прав та свобод людини та достатніми, оскільки у своїй сукупності надали можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у пред`явленому йому обвинуваченні.

3.4.3. Щодо достовірності доказів, а саме показань свідка ОСОБА_12 , то останні суперечать дослідженим судом матеріалам кримінального провадження, а саме: відеозапису з місця події.

Щодо свідків ОСОБА_13 , то останній не бачив самого конфлікту, а прийшов на завершення та розборонив учасників, свідок ОСОБА_19 та ОСОБА_18 вказали, що хоча і знаходились у магазині на час сутички, однак хто її почав і хто кому наносив удари не бачили або не пам`ятають.

Таким чином, винуватість ОСОБА_8 доводиться показаннями потерпілого, як безпосереднього учасника подій та свідка ОСОБА_11 , а також висновком експерта, документами та відеозаписом події.

При цьому суд не приймає до уваги показання обвинуваченого про те, що перший наніс удар потерпілий, оскільки на відеозаписі чітко зафіксовано, що ОСОБА_8 руками схопив за комір куртки потерпілого, потягнув потерпілого, внаслідок чого останній опустився на коліна, почав наносити ОСОБА_21 удари правою рукою.

Щодо показів обвинуваченого стосовно не нанесення жодних ударів потерпілому 26.03.2024, то суд зазначає наступне.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні чітко пояснила обставини події, факти завдання обвинуваченим ударів потерпілому, в якому стані потерпілий перебував безпосередньо після вчинення відносно нього кримінального правопорушення, детально описала тілесні ушкодження, які мав потерпілий, його зовнішній вигляд.

В свою чергу її покази узгоджуються з відеозаписом події та наданим висновком експерта за №20. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до вищевказаного висновку експерта у ОСОБА_6 виявлені садна в ділянках обличчя, синець в ділянці живота, які утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесенні ударів тупими твердими предметами, якими могли бути як кулаки рук, так і інші тупі тверді предмети, у вказані вище ділянки тіла, так і при ударі цими ділянками тіла до таких предметів і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи кількість та локалізацію тілесних ушкоджень можна думати, що ОСОБА_6 було нанесено не менше десяти ударів в ділянки обличчя та одного удару в ділянку живота. Таким чином експертом підтверджено механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілим.

Так, вирішуючи питання доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 , поза розумним сумнівом, суд виходив з того, що він, не визнаючи свою винуватість, не заперечив факту конфлікту з потерпілим 26.03.2024 року, як і нанесення близько 10 ударів, в той же час критично відноситься до тверджень обвинуваченого про те, що діяв виключно з метою захисту.

Зокрема, закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (ч. 3 ст. 27 Конституції України).

Верховний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо правозастосування ст. 36 КК (справи № 5-31кс14, № 5-34кс14, № 5-125кс15). У цих справах Верховний Суд України зазначав, що сутність необхідної оборони полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом.

Питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Відтак, як встановлено судом, між потерпілим та обвинуваченим виник конфлікт, після того як обвинувачений потягнув ОСОБА_6 за комір, той впав на коліна, в цей час ОСОБА_8 , тримаючи потерпілого за голову продовжував наносити удари, які припали в ділянку голови, внаслідок чого заподіяно потерпілому тілесні ушкодження.

При цьому суд зазначає, що навіть після намагання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 припинити протиправні дії ОСОБА_8 , останній їх продовжував.

Отже, враховуючи обставини, що передували вчиненню кримінального правопорушення, взаємовідносини потерпілого та обвинуваченого, які тривалий час були неприязними, способу вчинення кримінального правопорушення, характеру, механізму утворення та локалізації спричинених тілесних ушкоджень потерпілому, подальші дії ОСОБА_8 , суд дійшов висновку, що обвинувачений цілеспрямовано і свідомо, протягом тривалого часу наносив удари та не міг не передбачити, що такі дії призведуть до заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень. Вказане свідчить про цілеспрямоване бажання ОСОБА_8 спричинити тілесні ушкодження потерпілому, тобто він діяв з відповідним умислом, а не з метою відвернення протиправного посягання з боку останнього.

Таким чином твердження сторони захисту про те, що обвинувачений захищався від неправомірних дій потерпілого і діяв в стані необхідної оборони, є неприйнятними, оскільки статтею 36 КК України передбачено право на захист не від будь-якого протизаконного вчинку, а лише від суспільно-небезпечного посягання.

Отже, судом зроблено висновок про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження вчинення потерпілим таких дій, які за своїм характером та об`єктивними проявами могли бути розцінені як такі, що досягли ступеню суспільної небезпечності, властивого кримінальному правопорушенню і викликали би у ОСОБА_8 стан необхідної оборони.

З огляду на вищевикладене, дослідивши докази сторони обвинувачення та заперечення на них сторони захисту, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у тому, що він своїми умисними діями заподіяв ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 125 КК України.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, не встановлені.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1.Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності,справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

5.2. Отже, обираючи вид та строк покарання ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченим відповідно до ст.12 КК України, є проступком.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що обвинувачений є раніше не судимий, відповідно до довідок за №127 від 08.04.2024 року на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ), за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, з середньою спеціальною освітою, на утриманні має чотирьох дітей, фізична особа-підприємець.

Тому, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання у межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

6. Цивільні позови у кримінальному провадженні.

Щодо заявленого ОСОБА_6 цивільного позову суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Виходячи зі змісту 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, котрий вчинив суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими Кримінально процесуальним кодексом України і при цьому застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що відповідно до консультації лікаря невролога від 29.03.2024 року у пацієнта ОСОБА_6 встановлено такі діагнози: хронічний посттравматичний головний біль, травма голови (забій м`яких тканин обличчя зліва), розлад вегетативної нервової системи, неуточнений. У анамнезі хвороби зазначено, що в даний час пацієнт звернувся з приводу головного болю в лівій висковій ділянці, який появився після перенесеної травми в побуті (26.03.2024 року - зі слів пацієнта) - побитий відомою особою (а.с.31).

Згідно консультації хірурга КНП «Обласної клінічної лікарні Івано-Франківської обласної ради» від 11.04.2024 року ОСОБА_6 звернувся з приводу скарг на біль в ділянці нижньої щелепи зліва, болі при відкриванні рота, зі слів хворого отримав травму 26.03.2024 року внаслідок побиття відомою особою, попередній діагноз: на момент огляду даних за щелепно-лицеву патологію не виявлено (а.с.32).

Окрім цього, ОСОБА_6 згідно направлення звертався до КНП «Обласної клінічної лікарні Івано-Франківської обласної ради» 05.04.2024 року для консультації травматолога, яким було встановлено діагноз забій ліктя (а.с.33).

Так ОСОБА_6 у своїй позовній заяві зазначає про те, що протиправними діями обвинуваченого йому було завдано як фізичного болю так і моральних страждань в період намагання захистити свої порушені права, оскільки життя потерпілого було перенасичене негативними емоціями та психічними переживаннями. Окрім того, потерпілого непокоять наслідки отриманих травм, оскільки він змушений терпіти постійний головний біль, що створює для нього незручності, які перешкоджають його нормальній життєдіяльності, призвели до змушених змін у його житті, тому просить стягнути з обвинуваченого 50 000 грн моральної шкоди та судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як вбачається із системного аналізу зазначеної вище норми, обов`язковими елементами деліктних правовідносин є: 1) протиправна поведінка; 2) вина особи; 3) наявність дійсної шкоди; 4) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та її наслідками у виді спричинення шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно до п. 2 ч. 2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.

Із системного аналізу норм закону випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під час судового розгляду встановлено, що потерпілий під час і після вчинення кримінального правопорушення щодо нього зазнав фізичних і душевних страждань, що виразились у тривалому переживанні з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень, порушенні нормального та сталого режиму життєдіяльності, викликаних вказаними подіями, подальшими слідчими діями та судовими засіданнями.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_6 від протиправних дій ОСОБА_8 пов`язаних із заподіянням легких тілесних ушкоджень потерпілому, суд бере до уваги ступінь та глибину душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку із цими діями, а також негативні зміни в його житті, які сталися у зв`язку із цим. З урахуванням цього, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що потерпілому заподіяно моральну шкоду на суму 5 000 гривень, яка повинна бути стягнута з обвинуваченого по справі.

На переконання суду, саме такий розмір буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Щодо задоволення цивільного позову у частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого судового збору у розмірі 1211, 20 гривень за подання цього цивільного позову, то суд зазначає таке.

З огляду на положення пунктів 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі: у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, сплата потерпілим судового збору при подачі цивільного позову не була необхідністю, оскільки цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору за подання позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення, незалежно від об`єкта посягань.

Отже, судовий збір, сплачений потерпілим, підлягає поверненню йому.

Аналогічний правовий висновок висловлено у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.08.2021 (справа №644/7193/17, провадження №51-2271км21).

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

7.1. Витрати на залучення експерта у даній справі відсутні.

7.2. У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не застосовано запобіжний захід і суд не вбачає підстав для його застосування.

7.3. Питання речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. моральної шкоди.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: оптичний диск DVD-R диск із відеозаписом з камер відеоспостереження магазину «Універсальний» за 26.03.2024 року по кримінальному провадженні №0000032 від 27.03.2024 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Повернути потерпілому ОСОБА_6 з державного бюджету сплачені відповідно до квитанції № URTK-8U58-7D6E від 04.06.2024 кошти на оплату судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1