У Х В А Л А

про призначення справи до судового розгляду

15.08.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0001997 внесеному до ЄРДР 02.06.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисник ОСОБА_13 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні. Подані цивільні позови вважала за доцільне розглядати одночасно з обвинувальним актом.

Також, заявила клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, ризики, які були враховані судом при обрані ОСОБА_3 запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчиняти інше кримінальне правопорушення не зменшилися.

Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 . А тому, просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 з можливістю внесення застави.

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав думку прокурора та вважає за необхідне призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду та продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому.

Потерпіла ОСОБА_6 вважає за необхідне призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду та продовжити строк запобіжного заходу. Цивільний позов вважала за доцільне розглядати одночасно з обвинувальним актом.

Потерпілий ОСОБА_7 , вважає за необхідне призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду та продовжити строк запобіжного заходу.

Потерпілий ОСОБА_10 , вважає за необхідне призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду та продовжити строк запобіжного заходу.

Потерпілий ОСОБА_11 , вважає за необхідне призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду та продовжити строк запобіжного заходу.

Потерпіла ОСОБА_8 , вважає за необхідне призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду та продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому. Цивільний позов вважала за доцільне розглядати одночасно з обвинувальним актом.

Потерпілий ОСОБА_12 вважає за необхідне призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду та продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому. Цивільний позов вважав за доцільне розглядати одночасно з обвинувальним актом.

Потерпілий ОСОБА_9 підтримав думку прокурора та вважає за необхідне призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду та продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому. Цивільний позов вважав за доцільне розглядати одночасно з обвинувальним актом.

Обвинувачений ОСОБА_3 щодо призначення справи до розгляду не заперечував. Щодо запобіжного заходу не заперечував.цивільні позови вважав за необхідне розглядати.

Захисник ОСОБА_13 в частині призначення обвинувального акту до розгляду не заперечував. Щодо продовження строків запобіжного заходу обвинуваченому та цивільних позовів - підтримав думку свого підзахисного.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, дослідивши матеріали наявні в розпорядженні суду, суд дійшов наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено у відповідності до положень ст. ст. 291, 292 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, суттєвих порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню даного обвинувального акту до судового розгляду не виявлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

На підставі ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та те, що правом звернення з цивільним позовом потерпілий та інші особи, яким завдано шкоду кримінальним правопорушенням, наділені до початку судового розгляду кримінального провадження, форма і зміст позовних заяв відповідає вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства, тому суд вважає за необхідне прийняти до розгляду в межах кримінального провадження заявлені цивільні позови.

В силу вимог ч. 5 ст. 314 КПК України суд дійшов до висновку про недоцільність складання досудової доповіді органом пробації.

Судове засідання у даному кримінальному провадженні з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито.

У судове засідання необхідно викликати прокурора, потерпілих, захисника, обвинуваченого.

Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2024 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 закінчується 21.08.2024 року і розглянути вказане кримінальне провадження до закінчення вказаних строків не вбачається можливим, тому враховуючи вимоги ст. 315 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання продовження строків запобіжних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого не змінилися та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, кількість епізодів злочинної діяльності, дані про його особу, а також, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд дійшов висновку, що ризики та обставини відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 винятковий вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Керуючись статтями 131-132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 314-316, КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню №0001997 внесеному до ЄРДР 02.06.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 14 год. 00 хв. 27 серпня 2024 року.

Прийняти позовну заяву ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди та розглядати її одночасно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0001997, внесеному до ЄРДР 02.06.2024 року.

Прийняти позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди та розглядати її одночасно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0001997, внесеному до ЄРДР 02.06.2024 року.

Прийняти позовну заяву ОСОБА_12 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди та розглядати її одночасно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0001997, внесеному до ЄРДР 02.06.2024 року.

Прийняти позовну заяву ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди та розглядати її одночасно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0001997, внесеному до ЄРДР 02.06.2024 року.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілих, захисника, обвинуваченого.

Кримінальне провадження розглядати одноособово.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів, тобто до 13 жовтня 2024 року включно.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_14