справа № 401/3181/24
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2024 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
захисника, адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Світловодську, Кіровоградської області, українець, громадянин України, має середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований за фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України судимості не має,-
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 вчинив умисний злочин проти власності, за таких обставин.
Так, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк якого продовжено.
25 липня 2024 близько о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи на території автостанції, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , побачив приміщення торгівельного кіоску, з відчиненими дверима, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у якому здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа підприємець ОСОБА_6 .
У цей час, у ОСОБА_5 , з метою незаконного збагачення, виник прямий умисел направлений на таємне викрадення будь-якого майна, що знаходилось у вищевказаному торгівельному кіоску.
Реалізуючи свій умисел до кінця, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись тим, що продавець ОСОБА_7 , була у інший частині кіоску та не помічала його, впевнившись, що його дії нікому не помітні, зайшов до приміщення вищевказаного торгівельного кіоску, де підшукав та таємно викрав грошові кошти у загальній сумі 4 600 гривень 00 копійок.
Утримуючи грошові кошти при собі, ОСОБА_5 намагаючись залишити місце вчинення злочину, вийшов з приміщення торгівельного кіоску, однак його дії були помічені та він був затриманий продавцем торгівельного кіоску ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, направленого на таємне викрадення чужого майна, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки останній був затриманий на місці вчинення злочину.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 намагався спричинити матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 4600 гривень 00 копійок.
Дії ОСОБА_5 органом обвинувачення кваліфіковано вірно за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений в умовах воєнного стану.
03 грудня 2024 року між начальником Світловодського відділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника, адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно угоди ОСОБА_5 беззаперечно визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України за обставин викладених в обвинувальному акті.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди судом ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням на визначений іспитовий строк, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
У судовому засіданні сторони кримінального провадження просили суд затвердити укладену між ними угоду на вказаних в ній умовах.
Угода містить наслідки її укладення та невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.
Суд враховує, що потерпіла ОСОБА_6 надала письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості, яка долучена до матеріалів справи.
З вказаної письмової заяви потерпілої ОСОБА_6 видно, що вона ознайомилася з проектом угоди про визнання винуватості, заперечень та зауважень до неї не має. Просить розглянути вказану угоду про визнання винуватості без її участі в судовому засіданні.
Суд враховує, що шкода матеріального характеру від даного кримінального правопорушення потерпілій особі повністю відшкодована.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1- 4 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник адвокат ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просили затвердити укладену угоду про визнання винуватості та призначити винуватому, узгоджене сторонами кримінального провадження покарання.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 в силу ст.89 КК України немає судимості, завдану майнову шкоду відшкодував, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину, добровільне відшкодування збитку, та активне сприяння у розкритті злочину.
Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Суд враховує, що потерпіла надала письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості, яка долучена до матеріалів справи.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення винуватому узгодженого виду та міри покарання.
Судові витрати у справі відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, яку укладено 03 грудня 2024 року між прокурором Світловодського відділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника, адвоката ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.
В силу ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази у справі:
1. Грошові кошти, а саме: Двісті гривень №БП298802 від 2021 року; Двісті гривень №ВЄ2337437 від 2019 року; Двісті гривень №ЕИ9433698 від 2021 року; Двісті гривень №ГИ1958336 від 2019 року; Двісті гривень №ЄЗ9450049 від 2007 року; Двісті гривень №ЄБ9469343 від 2021 року; Двісті гривень №ТИ0125015 від 2014 року; Двісті гривень №АН7490119 від 2020 року; Двісті гривень №ХЕ5846032 від 2014 року; Двісті гривень №ЕБ7008874 від 2021 року; Двісті гривень №ТВ7080860 від 2014 року; Двісті гривень №ГБ9279941 від 2019 року; П`ятсот гривень №ВЄ3162004 від 2018 року; П`ятсот гривень №ХВ1747128 від 2015 року; П`ятсот гривень №БГ2911678 від 2018 року; П`ятсот гривень №ЕБ0186281 від 2021 року, які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити потерпілій за належністю;
2. DVD-R диск «MyMEDIA», об`ємом пам`яті 4.7 GB з відеозаписами у кількості п`яти штук, з камер внутрішнього та зовнішнього відеоспостереження належного мені ларьку ФОП « ОСОБА_6 » розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд упродовж 30 днів з дня його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд упродовж 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_1

Згідно з оригіналом