Єдиний унікальний номер № 333/8379/24
Провадження № 1-кс/333/2824/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України, в кримінальному провадженні, що 06.09.2023 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012, за участі прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі лейтенант Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , звернувся до слідчого суді з вищевказаним клопотанням, в якому просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_3 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 27.10.2024.

В обґрунтування клопотання зазначив, що зібраними під час досудового розслідування доказами, встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України, які є тяжкими злочинами та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які не зменшились з часу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ухвалою слідчого судді від 29.07.2024.

Слідчий та прокурор під час розгляду клопотання його підтримали та просять задовольнити. Також слідчий зазначив, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії ухвали слідчого судді від 29.07.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного не виявляється можливим, оскільки необхідно допитати ряд свідків та направити деякі запити для отримання інформації.

Підозрюваний та захисник заперечували проти застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наполягаючи на тому, що слідчий і прокурор не довели наявність ризиків, про які зазначили в клопотанні, тяжкість покарання за вказаний злочин не є визначальною, підозрюваний не збирається переховуватися від слідства чи суду, впливати на свідків чи вчиняти інше кримінальне правопорушення, та буде вчасно виконувати процесуальні обов`язки, а тому для забезпечення їх виконання не має потреби обирати запобіжний захід, підозрюваний може повернутися у свій підрозділ під нагляд командування військової частини. Захисник також вказав, що підозра необґрунтована і ніякі слідчі чи розшукові дії проводити не потрібно.

Розглянувши дане клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 20.05.2023 № 152 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду навідник-оператор 1 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення 3029 НГУ.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

06 серпня 2023 року, перебуваючи у місці служби, а саме в місці тимчасової дислокації 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, що розташоване поблизу АДРЕСА_2 , командир 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ старший лейтенант ОСОБА_8 віддав наказ направлений на виконання бойового розпорядження командира 4 батальйону оперативного призначення 15 бригади оперативного Національної гвардії України від 27.07.2023 № 4дск, щодо необхідності заступити на бойове чергування на бойову позицію взводний опорний пункт «АШАН» розташований на околицях АДРЕСА_2 для здійснення оборони на визначеному підрозділі рубежі.

Після цього солдат ОСОБА_3 , в умовах воєнного стану, з прямим умислом та з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених вище статутних вимог, умисно не виконав наказ начальника.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел солдат ОСОБА_3 , в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у присутності командира 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ старшого лейтенанта ОСОБА_8 який відповідно до вимог ст.ст. 29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням та інших військовослужбовців зазначеної військової частини, відмовився виконати наказ командира 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ старшого лейтенанта ОСОБА_8 направлений на виконання бойового розпорядження командира 4 батальйону оперативного призначення 15 бригади оперативного Національної гвардії України від 27.07.2023 № 4дск, щодо необхідності заступити на бойове чергування на бойову позицію взводний опорний пункт «АШАН» розташований на околицях АДРЕСА_2 для здійснення оборони на визначеному підрозділі рубежі, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ начальника.

Таким чином, ОСОБА_3 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 301 від 12 жовтня 2023 року солдат ОСОБА_3 вважається таким, що приступив до виконання обов`язків на посаді розвідник відділення розвідки взводу управління командира мінометної батареї 6 батальйону оперативного призначення 3029 НГУ.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан продовжено та діє до цього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

18 листопада 2023 року солдат ОСОБА_3 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, самовільно залишив місце служби, що знаходилось у Шевченківському районі м. Запоріжжя.

В подальшому ОСОБА_3 , а саме 16 січня 2024 року, самостійно повернувся до місця служби та продовжив виконувати обов`язки військової служби.

Отже, в період часу з 18 листопада 2023 року по 16 січня 2024 року розвідник відділення розвідки взводу управління командира мінометної батареї 6 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, до місця несення військової служби безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для з`явлення до місця несення військової служби до 16 січня 2024 року, тобто до моменту самостійного повернення до місця служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 12.07.2024 № 206 солдат ОСОБА_3 вважається таким, що приступив до виконання обов`язків на посаді номер обслуги 1 обслуги міномета 1 мінометного взводу мінометної батареї (60 мм (82 мм) міномети) 6 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_9 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_9 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст.ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Статтями 29, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїми військовими званнями начальниками є військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

В свою чергу, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

27 липня 2024 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, перебуваючи у місці служби, а саме в місці тимчасової дислокації №1 підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ, а саме у Хортицькому районі міста Запоріжжя, командир мінометної батареї (60 мм (82 мм) міномети) 6 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ капітана ОСОБА_10 віддав наказ направлений на виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_3 бригади оперативного Національної гвардії України від 27.07.2024 № 2797дск, щодо ведення спостереження за противником та здійснення оборони в районі виконання завдань 6 БОП, а саме в районі н.п Оріхів - Мала Токмачка.

Після цього солдат ОСОБА_3 , в умовах воєнного стану, з прямим умислом та з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених вище статутних вимог, умисно не виконав наказ начальника.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел солдат ОСОБА_3 , в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у присутності командира мінометної батареї (60 мм (82 мм) міномети) 6 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ капітана ОСОБА_10 який відповідно до вимог ст.ст. 29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням та інших військовослужбовців зазначеної військової частини, відмовився виконувати наказ командира мінометної батареї (60 мм (82 мм) міномети) 6 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ капітана ОСОБА_10 направлений на виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_3 бригади оперативного Національної гвардії України від 27.07.2024 № 2797дск, щодо ведення спостереження за противником та здійснення оборони в районі виконання завдань 6 БОП, а саме в районі н.п Оріхів - Мала Токмачка, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ начальника.

Таким чином, ОСОБА_3 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

27 липня 2024 року слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі лейтенантом Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України у рамках кримінального провадження № 0005525 від 27.07.2024, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. Час фактичного затримання 14 година 50 хвилин.

27 липня 2024 року слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі лейтенантом Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, освіта вища технічна, номеру обслуги 1 обслуги міномета 1 мінометного взводу мінометної батареї (60 мм (82 мм) міномети) 6 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_2 , солдату, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у межах кримінального провадження № 0005525 від 27.07.2024.

18 вересня 2024 року керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 винесено постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань в одне провадження, а саме матеріали досудових розслідувань №0000012 від 06 вересня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, № 0002284 від 20 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та № 0005525 від 27 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України під єдиним реєстраційним номером № 0000012.

20 вересня 2024 року солдату ОСОБА_3 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 402 КК України у межах кримінального провадження №0000012 від 06 вересня 2023 року.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_3 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 402 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленнями про вчинення кримінальних правопорушень; матеріалами службових розслідувань; протоколами допитів свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

29 липня 2024 року слідчим суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 год. 50 хв. 25 вересня 2024 року без визначення розміру застави.

Водночас 15 серпня 2024 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_3 було змінено в частині невизначення грошової застави та, в свою чергу, визначено розмір застави, як запобіжного заходу, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 гривень.

Постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 від 24.09.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000012 від 06 вересня 2023 року продовжено до трьох місяців, тобто до 27 жовтня 2024 року включно.

З урахуванням встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, на які вказують слідчий і прокурор, які не зменшились з часу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ухвалою слідчого судді від 29.07.2024.

Розуміючи тяжкість вчинених злочинів, суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри ОСОБА_3 вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військові злочини, а саме непокору тобто інше умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану та самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, яке по своїй суті являється ухиленням від виконання військового обов`язку. Існування вказаного ризику підтверджується і тим, що підозрюваний є військовослужбовцем, і у разі наявного бойового розпорядження може бути відряджений до зони бойових дій де є можливість здійснити спробу залишити підконтрольну ЗСУ територію України під час безпосереднього виконання свої обов`язків військової служби з метою уникнення настання кримінальної відповідальності та його ув`язнення на підставі вироку суду.

Тобто, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що на даний час, у зв`язку із початковим етапом досудового розслідування даного кримінального провадження, встановити всіх свідків не виявилося можливим, однак, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_3 , у випадку обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на них, які враховуючи початковий етап досудового розслідування ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту в якості свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення ОСОБА_3 кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження.

При цьому слід враховувати, що відповідно до норм КПК України, допит свідків має також проводитися під час судового розгляду. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, необхідно взяти до уваги, що підозрюваний є військовослужбовцем, у зв`язку із покладеними на нього обов`язками військової служби має доступ до зброї, що може призвести до її використання для впливу на свідків шляхом залякування та погрозою застосування насильства.

Зазначене вище в сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_3 являється військовослужбовцем та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим може покинути місце служби, чим фактично вчинить кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407-409 КК України.

Тому зазначене вище в сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про недоведеність наявності ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України відхиляються, оскільки КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям "ризик" - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначені обставини свідчать про необхідність ізоляції ОСОБА_3 задля нівелювання ризиків можливості переховуватися від суду і слідства, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом котрий зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_3 буде саме тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею відхиляються доводи захисника щодо необґрунтованості підозри, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу. Документи додані до клопотання про застосування запобіжного заходу, у своїй сукупності свідчать про достатність підстав на даному етапі кримінального провадження вважати висунуту ОСОБА_3 підозру обґрунтованою.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі ухвалення вироку, наслідки злочинів, а саме, зниження бойової готовності підрозділу, в умовах воєнного стану та обороноздатності України, підрив військової дисципліни та надання негативного прикладу протиправної поведінки військовому підрозділу, в цілому, в час протистояння відкритій агресії російської федерації, внаслідок відкритої умисної відмови виконувати наказ начальника, самовільного залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, слідчий суддя вважає, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_3 не можливо, оскільки, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що обставини наведені слідчим в клопотанні виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, тому воно підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193-194, 196, 199, 205 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України, залишити без змін та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на тридцять чотири дні, тобто до 27 жовтня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Встановити строк дії ухвали до 27 жовтня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошений 26.09.2024 о 15 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1