У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000325, відомості про яке 21.06.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000325, відомості про яке 21.06.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді заступника начальника Управління начальника відділу Державного земельного кадастру міськрайонного управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі, будучи згідно ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 із подальшими змінами (чинними на час вчинення кримінального правопорушення) державним службовцем, який відповідно до ст.10 даного Закону зобов`язаний: додержуватись Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань державних органів відповідно до його компетенції; недопущенні порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на нього службових обов`язків, своєчасно і точно виконувати рішення державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників, являючись службовою особою, наділеною повноваженнями погоджувати проекти землеустрою, щодо відведення земельних ділянок, діючи умисно, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційних документів щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0016 ОСОБА_6 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства при наступних обставинах: так, наказом Головного управління Держкомзему в Закарпатській області №11-К від 10.01.2011 року призначено на посаду заступника начальника Управління начальника відділу Державного земельного кадастру міськрайонного управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі ОСОБА_7 .

Надалі, займаючи вище вказану посаду. 15.12.2011 ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись в приміщенні Тячівської районної державної адміністрації за адресою м. Тячів, вул. Незалежності, №30 та будучи, як представник Управління Держкомзему у м Тячів та Тячівському районі, головою постійно-діючої комісій з питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою Тячівської РДА, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні ДП «Брустурянський лісгосп», будучи обізнаною про місце її розташування, а саме її розміщення в межах земель вказаного державного підприємства і щодо неї чинним законодавством передбачений особливий режим передачі у приватну власність, діючи умисно, зловживаючи службовим становищем, з метою вчинення умисних тяжких злочинів проти власності та у сфері службової діяльності, в порушення ст. 141 Земельного кодексу України, власноручно підписала та засвідчила відтиском печатки «Управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі Закарпатської області» висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 , площею 0,3454 га на території Лопухівської сільської ради в урочищі «Луги» Тячівського району, в яку було внесено недостовірні відомості про те, що вказана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, хоча остання відноситься до земель лісового фонду та перебуває у постійному користуванні ДП «Брустурянський лісгосп».

Так, відповідно до Положення про міськрайонне управління Держкомзему в м. Тячів та Тячівському районі затвердженого Наказом Держкомзему 04.08.2010 №585 управління у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Держкомзему, головного управління Держкомзему в області, а також цим положенням. Зокрема підпунктами 4.13, 4.16, 4.18, 4.20, управління відповідно до покладених на нього повноважень забезпечує в межах компетенції регулювання земельних відносин, створення та ведення державного земельного кадастру та реєстрацію в його складі земельних ділянок і прав на них, бере участь у створенні інформаційної бази з питань реформування земельних відносин, землеустрою, охорони та проведення моніторингу земель, ведення державного земельного кадастру, оціночної діяльності й земельних торгів, уносить Республіканському комітету із земельних ресурсів Автономної Республіки Крим, головному управлінню в області пропозиції щодо вдосконаления порядку ведення обліку та підготовки звітності з регулювання земельних відносин, використання та охорони земель, формування екомережі, здійснює в межах своєї компетенції координацію місцевих органів виконавчої влади з питань землеустрою.

Усупереч вимог ст.ст. 32, 33, 56 Закону України "Про землеустрій", ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, враховуючи, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, маючи у розпорядженні місцевий фонд документації із землеустрою, який створюється, формується і ведеться районним (міським) відділом (управлінням) земельних ресурсів Держземагентства, який у відповідності до Положення про Державний фонд документації із землеустрою, затвердженого Постановою КМУ від 17.11.2004 № 1553 (у редакці від 26.07.2006) формується на основі збирання, обробки, обліку матеріалів, отриманих у результаті проведення землеустрою незалежно від місця розташування земельних ділянок та форми власності на них, для використання їх органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також підприємствами, установами, організаціями і громадянами та маючи затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, достовірно знаючи, що вказані земельні ділянки відноситься до земель лісового фонду та перебуває у постійному користуванні ДП «Брустурянський лісгосп», при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для особистого селянського господарства ОСОБА_6 площею 0,3454 га, що розташована в урочищі «Руна» на територій Лопухівської сільської ради Тячівського району не вжила заходів до відмови у погодженні таких проектів.

При цьому, достовірно знаючи про невідповідність їх положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та документації із землеустрою через відсутність всіх необхідних документів, а саме: Довідки про кількісні та якісні характеристики земельної ділянки (згідно форми 6-3ЕМ) щодо земельної ділянки з кадастровим номером №:08:001:0016 площею 0,3454 виданої Управлінням Держкомзему у Тячівському районі 28.02.2012 за реєстраційним номером 564.

В результаті чого, 13.02.2012 розпорядженням №78, виданим головою Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області ОСОБА_8 «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок», з урахуванням позитивного висновку територіального органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, а саме Управління Держкомзему у Тячівському районі Закарпатської області у вигляді: Висновку «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» у власність ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , з кадастровим номером №:08:001:0016 площею 0,3454 га для ведення особистого селянського господарства на території Лопухівської сільської ради в урочищі «Луги», який скріплений підписом ОСОБА_7 та відтиском печатки Управління, та які є невід`ємною частиною проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, вказаний проект відведення земельної ділянки кадастровим номерам :08:001:0016 затверджено та передано у приватну власність ОСОБА_6 , що призвело до вибуття з державної власності земельної ділянки, площею 0,3454 га, розташованої в урочищі «Руна» на територій Лопухівської сільської ради Тячівського району вартістю 293 356, 60 грн, що заподіяло інтересам держави тяжкі наслідки.

За таких обставин, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а саме зловживання владою, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, використання службовою особою влади, всупереч інтересам служби, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам.

Крім цього, як зазначає слідчий ОСОБА_7 перебуваючи на посаді заступника начальника Управління начальника відділу Державного земельного кадастру міськрайонного управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі, будучи згідно ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 із подальшими змінами (чинними на час вчинення кримінального правопорушення) державним службовцем, який відповідно до ст. 10 даного Закону зобов`язаний: додержуватись Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань державних органів відповідно до його компетенції, недопущенні порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на нього службових обов`язків, своєчасно і точно виконувати рішення державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників, являючись службовою особою, наділеною повноваженнями погоджувати проекти землеустрою, щодо відведення земельних ділянок, діючи умисно, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційних документів щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номерам :08:001:0016 у власність ОСОБА_6 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства при наступних обставинах: наказом Головного управління Держкомзему в Закарпатській області №11-К від 10.01.2011 року призначено на посаду заступника начальника Управління начальника відділу Державного земельного кадастру міськрайонного управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі ОСОБА_7 .

Надалі, займаючи вище вказану посаду, 15.12.2011 ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись в приміщенні Тячівської районної державної адміністрації за адресою м. Тячів, вул. Незалежності, №30 та будучи, як представник Управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі, головою постійно-діючої комісії з питань пов`язаних з погодженням документації із землеустрою Тячівської РДА, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні ДП «Брустурянський лісгосп», будучи обізнаною про місце її розташування, а саме й розміщення в межах земель вказаного державного підприємства і щодо неї чинним законодавством передбачений особливий режим передачі у приватну власність, діючи умисно, в порушення ст. 141 Земельного кодексу України, власноручно підписала та засвідчила видтиском печатки «Управління Держкомзему у м. Тячів та Тячівському районі Закарпатської області» висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 , площею 0,3454 га на території Лопухівської сільської ради в урочищі «Луги» Тячівського району, в яку було внесено недостовірні відомості про те, що вказана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, хоча остання відноситься до земель лісового фонду та перебуває у постійному користуванні ДП «Брустурянський лісгосп».

Так, відповідно до Положення про міськрайонне управління Деркомзему в м. Тячів та Тячівському районі затвердженого Наказом Деркомзему 04.08.2010 №585 Управління у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Деркомзему, головного управління Держкомзему в області, а також цим положенням. Зокрема підпунктами 4.13, 4.16, 4.18, 4.20, управління відповідно до покладених на нього повноважень забезпечує в межах компетенції регулювання земельних відносин, створення та ведення державного земельного кадастру та реєстрацію в його складі земельних ділянок і прав на них, бере участь у створенні інформаційної бази з питань реформування земельних відносин, землеустрою, охорони та проведення моніторингу земель, ведення державного земельного кадастру, оціночної діяльності й земельних торгів, уносить Республіканському комітету із земельних ресурсів Автономної Республіки Крим, головному управлінню в області пропозиції щодо вдосконалення порядку ведення обліку та підготовки звітності з регулювання земельних відносин, використання та охорони земель, формування екомережі, здійснює в межах своєї компетенції координацію місцевих органів виконавчої влади з питань землеустрою.

Усупереч вимог ст.ст. 32, 33, 56 Закону України "Про землеустрій", ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, враховуючи, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, маючи у розпорядженні місцевий фонд документації із землеустрою який створюється, формується і ведеться районним (міським) відділом (управлінням) земельних ресурсів Держземагентства який у відповідності до Положення про Державний фонд документації із землеустрою, затвердженого Постановою КМУ від 17.11.2004 № 1553 (у редакції від 26.07.2006) формується на основі збирання, обробки, обліку матеріалів, отриманих у результаті проведення землеустрою незалежно від місця розташування земельних ділянок та форми власності на них, для використання їх органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також підприємствами, установами, організаціями і громадянами та маючи затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, достовірно знаючи, що вказані земельні ділянки відноситься до земель лісового фонду та перебуває у постійному користуванні ДП «Брустурянський лісгосп», при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для особистого селянського господарства ОСОБА_6 площею 0,3454 га, що розташована в урочищі «Руна» на території Лопухівської сільської ради Тячівського району не вжила заходів до відмови у погодженні таких проектів, з огляду на невідповідність їх положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та документації із землеустрою. В результаті чого, 13.02.2012 розпорядженням №78 виданим головою Тячівської районної державної адміністраці Закарпатської області ОСОБА_9 1 «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних діляноки", з урахуванням позитивного висновку територіального органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацно державної політики у сфері земельних відносин, а саме Управління Держкомзему у Тячівському районі Закарпатської області у вигляді: Висновку «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» у власність ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , з кадастровим номером №:08:001:0016 площею 0,3454 га для ведення особистого селянського господарства на територій Лопухівської сільської ради в урочищі «Луги», який скріплений підписом ОСОБА_7 та відтисокм печатки Управління, та які є невід`ємною частиною проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, вказаний проект відведення земельної ділянки кадастровими номерами :08:001:0016 затверджено та передано у приватну власність ОСОБА_6 , що призвело до вибуття з державної власності земельної ділянки, площею 0,3454 га, розташованої в урочищі «Руна» на території Лопухівської сільської ради Тячівського району вартістю 293 356, 60 гри

За таких обставин, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України службове підроблення, тобто складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

В сукупності ОСОБА_7 вчинила злочини, передбачені ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України.

Як зазаначає слідчий, обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, доказами. Вказує, що арешт допускається з метою забезпечення відшкодування завданої шкоди, в ході досудового розслідування встановлено наявність майна у підозрюваної.

На підставі наведеного, з метою запобігання вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження майна та забезпечення відшкодування завданої шкоди, просить накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджениці с. Ганичі, Тячівського району, Закарпатської області, українки, громадянки України, зареєстрованій та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: будинок, розташований за адресою АДРЕСА_2 , заборонивши відчужувати дане майно. З метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання про накладення арешту на майно розглянути без участі підозрюваної ОСОБА_7 .

Слідчий у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву, згідно з якою просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі. Разом з тим, просить проводити розгляд клопотання без участі власника майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження №0000325, сформованим станом на 09.08.2024 року, підтверджується, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України.

02.08.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки: 359122141; дата формування: 19.12.2023), житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Однак, як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчим не надано доказів того, що в даному кримінальному провадженні заявлено або подано цивільний позов.

При цьому, відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Вищевказані матеріали не відповідають вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки не підтверджують підстави, мету та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, а також розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В порушення вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна не зазначені правові підстави, мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна з наданням відповідних доказів. Проаналізувавши надані слідчим матеріали та обставини, викладені у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не доведено необхідності накладення арешту на вищевказане майно.

Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявності ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 цього кодексу.

З урахуванням вище викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не надано доказів необхідності накладення такого арешту, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також відсутні ризики, зазначені ст. 170 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000325, відомості про яке 21.06.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1