Справа № 192/3064/24
Провадження № 1-кс/192/345/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" жовтня 2024 р. слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ВП №1 ДРУП №1 ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Солоне Дніпропетровської області клопотання ст. слідчого ВП №1 ДРУП №1 ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000020 внесеному до ЄРДР 27.10.2024 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ленінськ, Кзил-Ординської області, республіка Казахстан, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 - «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В :

29 жовтня 2024 року до Солонянського районного суду Дніпропетровської області звернувся ст. слідчий ВП №1 ДРУП №1 ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 .

Вивченням клопотанням із долученими до нього додатками встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 18.09.2024 будучи призваним за мобілізацією, призначений на посаду курсанта 4 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат». 27.10.2024 екіпажу «Крупьє 162» до складу якого входили інспектор СРПП ВП№1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_8 та поліцейський СРПП ВП№1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старший сержант поліції ОСОБА_9 , надійшов виклик від ОСОБА_10 . По прибуттю за адресою: АДРЕСА_3 заявницею ОСОБА_10 поліцейським було повідомлено, що ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння поводить себе агресивно. Працівники поліції запитали у особи на яку вказала заявниця анкетні дані та військово-облікові документи, але ОСОБА_6 в грубій формі відмовився надавати будь-які документи. Працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_6 значиться як особа, яка самовільно залишила військову частину НОМЕР_1 , для розбирання обставин ОСОБА_6 було запропоновано пройти до службового автомобіля та проїхати до ВП №1. ОСОБА_6 знаючи та усвідомлюючи, що поліцейські ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , перебувають при виконанні своїх службових обов`язків, діючи умисно, маючи умисел на здійснення опору працівникам поліції, проявляючи агресію, почав грубо висловлюватись на адресу працівників поліції ненормативною лексикою, погрожувати фізичною розправою, чим провокував їх на конфлікт та перешкоджав виконанню ними службових обов`язків. Поліцейські ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , неодноразово пропонували ОСОБА_6 припинити протиправні дії, та попередили про можливість застосування фізичної сили та спецзасобів, але ОСОБА_6 на це не реагував, продовжував погрожувати фізичною розправою, намагався заволодіти табельною вогнепальною зброєю. Працівниками поліції було затримано ОСОБА_6 під час якого він головою наніс три удари по службовому автомобілю поліцейських «Шкода Рапід» державний номер « НОМЕР_2 » та розбив заднє скло, після чого безпідставно наніс поліцейському ОСОБА_9 один удар головою по обличчю, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої параорбітальної ділянки.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України 27.10.2024 року.

28.10.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру. ОСОБА_6 відмовився надавати покази в якості підозрюваного.

Слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, що підтверджено протоколом огляду місця події, показаннями потерпілого поліцейського ОСОБА_9 , показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , довідкою з лікарні згідно з якою у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої параорбітальної ділянки.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Так, підозрюваний ОСОБА_6 вчинив не тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років, тому наявний ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти правопорушення відносно потерпілого у даному кримінальному провадженні, так як неодноразово погрожував фізичною розправою працівникам поліції, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_6 тимчасово мешкає в АДРЕСА_3 , на території обслуговування поліцейськими потерпілого ОСОБА_9 у відношенні якого було скоєно злочин та свідка ОСОБА_8 , що вказує на можливість підозрюваному незаконно впливати на них шляхом, вмов або залякування. Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу обґрунтовується тяжкістю вчиненого, відсутністю клопотань від поручителів, реєстрацією в АДРЕСА_1 на території проведення бойових дій, фактичним проживанням за адресою АДРЕСА_2 чи в АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 підтримали клопотання з підстав в ньому викладених.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання оскільки ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, тому до нього не може бути застосовано такий запобіжний захід як тримання під вартою. Вважав, що належним запобіжним заходом для виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків буде обрання йому особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_6 під час розгляду клопотання зазначив, що дійсно був у нетверезому стані та чинив опір працівникам поліції, розбив головою скло в їх автомобілі, оскільки не хотів їхати до відділення поліції, однак ненавмисно варив головою працівника поліції, не бачив як вдарив, був в кайданках, тому не міг вдарити поліцейського рукою. Він чинив супротив працівнику поліції, який був позаду нього та сильно махав головою, не бажаючи сідати в автомобіль, був неправий, готовий відшкодувати завдані збитки, бо його дружина та діти потребують чоловічої підтримки необхідно переселятись з будинку ОСОБА_10 ..

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Разом з тим, правова кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 правопорушення є попередньою та може бути змінена під час досудового розслідування.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується електронним рапортом щодо повідомлення ОСОБА_10 на лінію 102 про агресивну поведінку чоловіка та жінки, які розтрощили її будинок та відправленням заявки ОСОБА_10 патрулю Крупьє-162, даними огляду місця події щодо пошкодження автомобілю поліцейських д.н. 2781, довідкою чергового лікаря від 27.10.2024 щодо звернення ОСОБА_9 до приймального відділення КНП «Солонянська лікарня» з забоєм м`яких тканин лівої параорбітальної ділянки, показаннями потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .

Слідчий суддя вважає, що прокурором не було доведено існування ризику щодо можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч.2 ст.345 КК України, санкція якого передбачає покарання до п`яти років позбавлення волі не може бути єдиним доказом на підтвердження ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Інших доказів на підтвердження наявності ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчому судді не надано.

Під час розгляду клопотання ОСОБА_6 повідомив, що вдарив потерпілого задньою частиною голови ненавмисно, здійснюючи опір при його затриманні працівниками для доставки до відділення поліції, його покази узгоджуються з показами, як самого потерпілого ОСОБА_9 так і свідка ОСОБА_8 , які також зазначили, що ОСОБА_6 вдарив потерпілого задньою частиною голови після того, як махав головою та намагався розбити заднє скло в їх автомобілі, розбив скло з третього удару головою. Потерпілий в цей час був позаду ОСОБА_6 .

З урахуванням обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється військовослужбовець ОСОБА_6 , його правової кваліфікації, слідчий суддя вважає недоведеним і ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Погрози фізичною розправою на адресу працівників поліції особою, яка перебуває в стані сп`янінняне є доказом наявності ризику вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, вважає, що жодний із зазначених слідчим в клопотанні та підтриманих в суді прокурором ризиків ним не доведено.

З досліджених під час розгляду клопотань обставин слідчим суддею встановлено, що потерпілий ОСОБА_9 та свідкок ОСОБА_8 є працівниками поліції, свідок ОСОБА_10 викликала поліцію, бачила опір ОСОБА_6 працівникам та те, як він розбив скло в їх автомобілі, тому ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України щодо незаконного впливу на потерпілого та свідків шляхом вмовлянь або залякувань, слідчий суддя також вважає безпідставним та недоведеним.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем, призваний за мобілізацією 18.09.2024, зареєстрований на території Луганської області, фактично проживає разом із співмешканкою за адресою: АДРЕСА_3 у будинку належному свідку ОСОБА_10 , відомостей про реєстрацію ОСОБА_6 як тимчасово переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2 слідчому судді не надано.

Слідчий суддя вважає безпідставним і посилання слідчого в клопотанні на судимість ОСОБА_6 , він в силу ст. 89 КК України не судимий.

Так, відповідно до відомостей вимоги від 27.10.2024 ОСОБА_11 був засуджений 06.07.2011 Лисичанським міським судом за ч.2, ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Відомості про звільнення ОСОБА_11 за вказаним вироком відсутні. Крім того, ОСОБА_11 23.08.2017 року був засуджений цим же судом за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки 6 місяців. Вказаний вирок набрав законної сили 25.09.2017. ОСОБА_11 був звільнений від призначеного вироком від 23.08.2017 року покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку 31.07.2020.

Згідно з позицією Верховного Суду викладеній в постанові №431/2787/19 від 26 серпня 2020 року - у випадку засудження за останній злочин із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строк погашення судимості за попередній злочин має обчислюватися з дня набрання законної сили обвинувальним вироком за останній злочин, якщо протягом іспитового строку засуджений не вчинить нового злочину та якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване на інших підставах, передбачених законом, або суд не направить засудженого для відбування призначеного покарання відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України.

Таким чином строк погашення судимості ОСОБА_6 за вироком Лисичанського міського суду від 06.07.2011 року після його переривання, почав обчислюватись з 25.09.2017 року та судимість за цим вироком відповідно до п.8 ч.1 ст. 89 КК України погашена 25.09.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Враховуючи, що прокурором не доведено жодного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України про які зазначено в клопотанні, доказів того, що ОСОБА_6 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, слідчому судді не надано, підстави для обрання ОСОБА_6 у даному провадженні запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відсутні.

Відповідно до ч.3 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри, але не доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора або слідчого.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176 178, 183, 192, 194, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 - відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, слідчого.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1