Провадження № 1-кс/752/8054/24
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, судимого, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002050 від 04.07.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002050 від 04.07.2024р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України, відносно ОСОБА_5 .

В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше судимий за майновий злочин та маючий незняту та не погашену в законному порядку судимість, вчинив новий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 30.06.2024 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 05. год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , а саме проходячи біля зупинки громадського транспорту, побачив невідомого йому чоловіка, яким виявився гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходився у стані сну, лежачи на вищевказаній зупинці громадського транспорту, та сумку, яка розміщувалася поруч із ОСОБА_7 , в якій містилися його особисті речі, а саме: мобільний телефон марки «РОСО», моделі «Х3», оперативна пам`ять 64 GB,IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_3 ,

який був увімкнений та захищений персональним восьмизначним ідентифікаційним паролем, загальною вартістю 3660 грн. 00 коп., в чохлі якого знаходилися платіжні картки: банківська картка АТ «РаффайзенБанк» № НОМЕР_4 , банківська картка АТ «РаффайзенБанк» № НОМЕР_5 , банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , паспорт громадянина України, серія НОМЕР_8 виданий 05 грудня 1997 року Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, картка платника податків № НОМЕР_9 , військовий квиток № НОМЕР_10 , а також робочий бейдж №7046, портмоне, провідні навушники, сонцезахисні окуляри та окуляри для зору, які матеріальної цінності для потерплого ОСОБА_7 не становлять.

Після чого, в ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на таємне, викрадення мобільного телефону марки «РОСО», моделі «Х3», оперативна пам`ять 64 GB, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАт «ВФ Україна»: НОМЕР_3 , що належить гр. ОСОБА_7 .

Надалі, ОСОБА_5 , 30.06.2024, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 05 год. 00 хв., перебуваючи на зупинці громадського транспорту, за адресою: м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 19, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити довести умисел до кінця, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що гр. ОСОБА_7 знаходиться у стані сну, діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу викравсумку ОСОБА_7 , в якій знаходилися його особисті речі, а саме: мобільний телефон марки «РОСО», моделі «Х3», оперативна пам`ять 64 GB, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_3 , який був увімкнений та захищений персональним восьмизначним ідентифікаційним номером, загальною вартістю 3660 грн. 00 коп., в чохлі якого знаходилися платіжні картки:банківська картка АТ «РаффайзенБанк» № НОМЕР_4 , банківська картка АТ «РаффайзенБанк» № НОМЕР_5 , банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , паспорт громадянина України, серія НОМЕР_8 виданий 05 грудня 1997 року Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, картку платника податків № НОМЕР_9 , військовий квиток № НОМЕР_10 , а також робочий бейдж №7046, портмоне, провідні навушники, сонцезахисні окуляри та окуляри для зору, які матеріальної цінності для потерплого ОСОБА_7 не становлять, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши при цьому потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріального збитку у розмірі 3660 гривень.

Крім того, 30.06.2024 у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи у володінні раніше викрадену сумку, в якій містилися особисті речі гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: мобільний телефон марки «РОСО», моделі «Х3», оперативна пам`ять 64 GB, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_3 , який був увімкнений та захищений персональним восьмизначним ідентифікаційним номером, загальною вартістю 3660 грн. 00 коп., в чохлі якого знаходилися платіжні картки:банківська картка АТ «РаффайзенБанк» № НОМЕР_4 , банківська картка АТ «РаффайзенБанк» № НОМЕР_5 , банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , паспорт громадянина України, серія НОМЕР_8 виданий 05 грудня 1997 року Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, картка платника податків № НОМЕР_9 , військовий квиток № НОМЕР_10 , а також робочий бейдж №7046, портмоне, провідні навушники, сонцезахисні окуляри та окуляри для зору, які матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_7 не становлять, виник злочинний умисел, направлений на викрадення, привласнення офіційних документів, а саме: банківської картки АТ «РаффайзенБанк» № НОМЕР_4 , банківської картки АТ «РаффайзенБанк» № НОМЕР_11 , банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 та банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , що належать гр. ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_5 , 30.06.2024 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, достовірно розуміючи, що вказані картки є офіційним документом та належать сторонній особі, переслідуючи корисливий мотив для себе, з метою крадіжки офіційного документа та використання його, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, таємно, в умовах воєнного стану, привласнив офіційні документи, що знаходилися у сумці ОСОБА_7 , а саме: банківську картку АТ «РаффайзенБанк» № НОМЕР_4 , банківську картку АТ «РаффайзенБанк» № НОМЕР_11 , банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 та банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 ,які є персоніфікованими пластиковими картками, що надають власнику можливість безготівкової оплати товарів або послуг, а також отримання готівкових коштів у відділеннях банків та банкоматах, після чого покинув місце кримінального правопорушення, розпорядившись викраденими документами на власний розсуд.

Згідно примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо).

Відповідно до Постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2019 року, справа № 454/420/17до інших «різновиду офіційних документів» слід відносити платіжну картку.

Крім того, 30.06.2024 у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи у володінні раніше викрадену сумку, в якій містилися особисті речі гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: мобільний телефон марки «РОСО», моделі «Х3», оперативна пам`ять 64 GB, IMEI1: НОМЕР_1 ,IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_3 , який був увімкнений та захищений персональним восьмизначним ідентифікаційним номером, загальною вартістю 3660 грн. 00 коп., в чохлі якого знаходилися платіжні картки: банківська картка АТ «РаффайзенБанк» № НОМЕР_4 , банківська картка АТ «РаффайзенБанк» № НОМЕР_5 , банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , паспорт громадянина України, серія НОМЕР_8 виданий 05 грудня 1997 року Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, картка платника податків № НОМЕР_9 , військовий квиток № НОМЕР_10 , а також робочий бейдж №7046, портмоне, провідні навушники, сонцезахисні окуляри та окуляри для зору, які матеріальної цінності для потерплого ОСОБА_7 не становлять, виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння паспорта та іншими важливими документами, а саме: паспорта громадянина України, серія НОМЕР_8 виданий 05 грудня 1997 року Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, на ім`я ОСОБА_7 , картки платника податків № НОМЕР_9 , на ім`я ОСОБА_7 , військовий квиток № НОМЕР_10 , на ім`я ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_5 , 30.06.2024 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановленому досудовим розслідуванням місці,переслідуючи корисливий мотив для себе, з метою заволодіння офіційних документів та подальшого використання, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно, таємно, шляхом вільного доступу заволодів із раніше викраденої сумки, яка належить ОСОБА_7 , офіційними документами, а саме:паспортом громадянина України, серія НОМЕР_8 виданий 05 грудня 1997 року Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, на ім`я ОСОБА_7 , карткою платника податків № НОМЕР_9 , на ім`я ОСОБА_7 , військовим квитком № НОМЕР_10 , на ім`я ОСОБА_7 , після чого покинув місце кримінального правопорушення, розпорядившись викраденими документами на власний розсуд.

Згідно примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон від 26 червня 1992 року - паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до Постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2019 року, справа № 454/420/17 до інших «важливих особистих документів» слід відносити посвідчення, військовий квиток, трудову книжку, диплом про закінчення вищого закладу освіти, свідоцтво про народження, проїзний документ дитини, картка фізичної особи - платника податків, інші офіційні або приватні документи, які засвідчують важливі факти і події в житті людини і втрата яких істотно ускладнює реалізацію її прав, свобод і законних інтересів.

Крім того, ОСОБА_5 , 30.06.2024 у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 09 год. 09 хв., у невстановленому досудовим розслідуванням місці, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у формі витоку інформації, та бажаючи їх настання, діючи умисно, несанкціоновано втрутився в роботу електронно-обчислювальної машини, а саме стільникового «РОСО», моделі «Х3»синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом скидання мобільного телефону до заводських налаштувань.

Окрім цього, ОСОБА_5 , 30.06.2024, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 09 год. 09 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, порушуючи встановлений діючим законодавством України порядок функціонування банківської системи України, як складової частини кредитно-фінансової системи держави, використовуючи раніше викрадений мобільний телефон «РОСО», моделі «Х3» синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_3 з підключенням до мережі Інтернет, діючи з єдиним умислом, направленим на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи АТ КБ «Приватбанк», усвідомлюючи, що він не має права законного доступу до неї, з метою незаконного отримання відомостей щодо суми коштів, розміщених на належних потерпілому банківських картках АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , шляхом використання паролю доступу, який був вказаний на клаптику паперу, що розміщувався у чохлі раніше викраденого мобільного телефону, здійснив вхід до зазначеної автоматизованої системи від імені потерпілого ОСОБА_7 , чим вчинив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи віддаленого доступу «Приват24», та отримав доступ до особистого кабінету клієнта Інтернет-банкінгу АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7 , де знаходяться його персональні дані та реквізити офіційних документів, що призвело до витоків інформації та порушення порядку її маршрутизації, яка є банківською таємницею, та його банківських рахунків АТ КБ «ПриватБанк», що надало можливість здійснювати транзакції від його імені.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразились несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 30.06.2024 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09 год. 09 хв., у ОСОБА_5 під час використання раніше викраденого мобільного телефону марки «РОСО», моделі «Х3» синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_3 , виник умисел, направлений на умисне, повторне заволодіння чужими коштами шляхом обману за допомогою здійснення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки,за допомогою мобільного застосунку «Приват 24», що є Інтернет - банкінгом, системою призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками банку АТ КБ «ПриватБанк» та який був встановлений на даному мобільному пристрої, з метою отримання доступу до банківського рахунку, який належить потерпілому ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_5 , 30.06.2024, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , маючи у володінні мобільний телефон марки «РОСО», моделі «Х3» синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_3 та пароль до мобільного застосунку «Приват 24», діючи від імені потерпілого, реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, маскуючи свої дійсні злочинні наміри, не санкціоновано втрутився в роботу інформаційної (автоматизованої) системи АТ КБ «ПриватБанк», увійшов у додаток «Приват24», що є Інтернет - банкінгом, системою призначеною для дистанційного керування банківським рахунком банку АТ КБ «ПриватБанк».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майно, а саме грошовими коштами, які належать ОСОБА_7 шляхом обману, із застосуванням незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, маючи вільний доступ до облікового запису потерпілого в автоматизованій системі віддаленого доступу «Приват24» AT КБ «ПриватБанк», ОСОБА_5 подав від імені потерпілого ОСОБА_7 електронну заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, протиправно використовуючи його конфіденційну інформацію, засвідчивши її одноразовим ідентифікатором - електронним підписом та о 09 год. 10 хв. відкрив кредитний рахунок № НОМЕР_12 , на якому було встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 22 000 грн. строком на дванадцять місяців із пролонгацією.

У подальшому, ОСОБА_5 , володіючи інформацією, необхідною для входу в персональний кабінет автоматизованої системи онлайн-банкінгу «Приват24», який був встановлений на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_7 , здійснив несанкціонований вхід до «Приват24», через відповідний застосунок та від імені потерпілого ОСОБА_7 здійснив два перекази грошових коштів: 30.06.2024 о 09 год. 22 хв. на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 та 30.06.2024 о 09 год. 24 хв. на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 у розмірі 10 300 грн. (без урахування комісії), які були раніше викрадені та знаходилися у володінні ОСОБА_9 , що належать ОСОБА_7 .

Отриманими шахрайським шляхом від банку грошовими коштами ОСОБА_5 розпорядився як особистими, витративши на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальної шкоди у розмірі 22000 грн. 00 коп.

Крім того, 30.06.2024, о 09 год. 10 хв., ОСОБА_5 , використовуючи несанкціонований доступ до електронного банкінгу автоматизованої (інформаційної) системи АТ КБ «Приват Банк» - «Privat24» подав заявку на відкриття кредитного рахунку №964104207 ввівши при цьому анкетні данні потерпілого ОСОБА_7 , отримав кредитний ліміт у розмірі 22000 грн., усвідомлюючи, що заволодіння грошовими коштами потерпілого у безготівковій формі, що зберігаються та обліковуються на банківському рахунку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_12 неможливе без документа на переказ, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на підробку документа на переказ та його використання, незаконно сформував електронний документ - платіжне доручення №P24AD4383 від 30.06.2024 про перерахування грошових коштів в розмірі 10350 грн. 00 коп.,у якій зазначив завідомо недостовірні відомості щодо наміру ОСОБА_7 , здійснити переказ коштів із банківського рахунку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_13 на банківський рахунок № НОМЕР_14 (банківська карта № НОМЕР_6 ), відкритий в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , але фізично знаходиться у володінні ОСОБА_5 та платіжне доручення №P24AD3108 від 30.06.2024 про перерахування грошових коштів в розмірі 11000 грн. 00 коп., у якій зазначив завідомо недостовірні відомості щодо наміру ОСОБА_7 , здійснити переказ коштів із банківського рахунку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_13 на банківську картку № НОМЕР_15 (банківська карта № НОМЕР_7 ), відкритий в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , але фізично знаходиться у володінні ОСОБА_5 .

Відповідно до положень п. 1.6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» документ на переказ - електронного або паперового документа, що використовується суб`єктами переказу, їх клієнтами, кліринговими, еквайринговими установами або іншими установами - учасниками платіжної системи для передачі доручень на переказ коштів.

Крім того, 30.06.2024, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 09 год. 10 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, спрямований на повторне несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи АТ КБ «ПриватБанк», маючи доступ до мобільного телефону потерпілого, неправомірно, використовуючи відомий йому пароль, який був вказаний на клаптику паперу без дозволу власника - потерпілого ОСОБА_7 , за допомогою інтернет-банкінгу «Приват 24», повторно, здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи АТ КБ «Приват Банк», а саме зайшов у особистий кабінет потерпілого ОСОБА_7 зареєстрованого та належного ОСОБА_7 , з банківськими картами АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , незаконно отримавши інформацію про власника, номер картки, строк її дії та CVV-код, інформацію про поточний стан рахунку ОСОБА_7 , яка відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», є банківською таємницею, та з використанням всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет заповнюючи заявку на сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 уклав кредитний договір з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у розмірі 18900 грн., які було зараховано на банківську карту відкриту в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я потерпілого № НОМЕР_6 попередньо отримавши, при цьому можливість розпоряджатись коштами та функціями вищезазначеного банківського рахунку, всупереч волі власника.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразились несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчинене повторно, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.

Крім того, 30.06.2024, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10 год. 32 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 14-Б, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Так, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом на повторне незаконне збагачення, за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме, використовуючи раніше викрадений мобільний телефон марки «РОСО», моделі «Х3» синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАт «ВФ Україна»: НОМЕР_3 , за допомогою системи Інтернет, увійшов на офіційну сторінку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (), що надає послуги із кредитування.

Надалі, ОСОБА_5 , 30.06.2024, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 14-Б, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, спрямованого на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи повторно, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за допомогою використання мережі «Інтернет», діючи від імені ОСОБА_7 , протиправно використовуючи його конфіденційну інформацію для отримання кредиту, уклав договір про відкриття кредитної лінії № НОМЕР_16 з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» від імені потерпілого ОСОБА_7 , та о 10 год. 32 хв. отримав від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» кредитні кошти у розмірі 18 900 грн., що були зараховані на картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , яка належить потерпілому ОСОБА_7 .

Отриманими шахрайським шляхом коштами в сумі 18900 грн. ОСОБА_9 розпорядився як особистими, витративши на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріальної шкоди у розмірі 18900 грн. 00 коп.

Крім того, 30.06.2024, о 10 год. 32 хв., ОСОБА_5 , за допомогою мережі інтернет знайшов установи, які надають послуги з надання позики онлайн, із зарахуванням грошових коштів на будь-яку платіжну картку банківської установи.

У відповідності до умов та правил надання такого роду послуг кредитування, для того, щоб акцептувати оферту, потрібно здійснити дії спрямовані на укладання договору і настання юридичних прав та обов`язків.

Так, для отримання кредиту, ОСОБА_5 , заповнюючи заявку на сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 який створений для полегшення надання такого виду послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», зазначив інформацію щодо персональних даних потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи, що заволодіння грошовими коштами наданими ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» неможливе без документа на переказ, повторно реалізуючи злочинний умисел, спрямований на підробку документа на переказ та його використання, незаконно від імені потерпілого ОСОБА_7 уклав кредитний договір № 1415-5829 з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у розмірі 18900 грн., які було зараховано на банківську карту відкриту в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я потерпілого № НОМЕР_6 , яка фізично знаходиться у володінні ОСОБА_5 .

Відповідно до положень п. 1.6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» документ на переказ - електронного або паперового документа, що використовується суб`єктами переказу, їх клієнтами, кліринговими, еквайринговими установами або іншими установами - учасниками платіжної системи для передачі доручень на переказ коштів.

Крім того, 30.06.2024, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10 год. 43 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 14-Б, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, спрямований на повторне несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи АТ КБ «ПриватБанк», маючи доступ до мобільного телефону потерпілого, неправомірно, використовуючи відомий йому пароль, який був вказаний на клаптику паперу без дозволу власника - потерпілого ОСОБА_7 , за допомогою інтернет-банкінгу «Приват 24», повторно, здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи АТ КБ «Приват Банк», а саме зайшов у особистий кабінет потерпілого ОСОБА_7 зареєстрованого та належного ОСОБА_7 , з банківськими картами АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , незаконно отримавши інформацію про власника, номер картки, строк її дії та CVV-код, інформацію про поточний стан рахунку ОСОБА_7 , яка, відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», є банківською таємницею, та з використанням всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет заповнюючи заявку на сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 уклав кредитний договір з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» у розмірі 27000 грн., які було зараховано на банківську карту відкриту в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я потерпілого № НОМЕР_6 попередньо отримавши, при цьому можливість розпоряджатись коштами та функціями вищезазначеного банківського рахунку, всупереч волі власника.

Крім того, 30.06.2024, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10 год. 43 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 14-Б у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Так, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою, за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме використовуючи раніше викрадений мобільний телефон марки «РОСО», моделі «Х3» синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_3 , за допомогою системи Інтернет, увійшов на офіційну сторінку ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (), що надає послуги із кредитування.

Надалі, ОСОБА_5 30.06.2024, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 14-Б, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, спрямованого на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи умисно, повторно, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за допомогою використання мережі «Інтернет», діючи від імені ОСОБА_7 , протиправно використовуючи його конфіденційну інформацію, уклав договір про відкриття кредитної лінії № НОМЕР_17 з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» від імені ОСОБА_7 , та о 10 год. 43 хв. отримав від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» кредитні кошти у розмірі 27 000 грн., що були зараховані на картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , яка належить потерпілому ОСОБА_7 .

Отриманими шахрайським шляхом коштами в сумі 27 000 грн. ОСОБА_9 розпорядився як особистими, витративши на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріальної шкоди у розмірі 27 000 грн. 00 коп.

Крім того, 30.06.2024, о 10 год. 43 хв. ОСОБА_5 , за допомогою мережі інтернет знайшов установи, які надають послуги з надання позики онлайн, із зарахуванням грошових коштів на будь-яку платіжну картку банківської установи.

У відповідності до умов та правил надання такого роду послуг кредитування, для того, щоб акцептувати оферту, потрібно здійснити дії спрямовані на укладання договору і настання юридичних прав та обов`язків.

Так, для отримання кредиту, ОСОБА_5 , заповнюючи заявку на сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 який створений для полегшення надання такого виду послуг ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», зазначив інформацію щодо персональних даних потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи, що заволодіння грошовими коштами наданими ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» неможливе без документа на переказ, повторно реалізуючи злочинний умисел, спрямований на підробку документа на переказ та його використання, незаконно від імені потерпілого ОСОБА_7 , уклав кредитний договір № 1688267 з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» у розмірі 27000 грн., які було зараховано на банківську карту відкриту в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я потерпілого № НОМЕР_6 , яка фізично знаходиться у володінні ОСОБА_5 .

Відповідно до положень п. 1.6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» документ на переказ - електронного або паперового документа, що використовується суб`єктами переказу, їх клієнтами, кліринговими, еквайринговими установами або іншими установами - учасниками платіжної системи для передачі доручень на переказ коштів.

Крім того, 30.06.2024, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 21 год. 51 хв., у невстановленим досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, спрямований на повторне несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи АТ КБ «ПриватБанк», маючи доступ до мобільного телефону потерпілого, неправомірно, використовуючи відомий йому пароль, який був вказаний на клаптику паперу без дозволу власника - потерпілого ОСОБА_7 , за допомогою інтернет-банкінгу «Приват 24», повторно, здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи АТ КБ «Приват Банк», а саме зайшов у особистий кабінет потерпілого ОСОБА_7 зареєстрованого та належного ОСОБА_7 , з банківськими картами АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , незаконно отримавши інформацію про власника, номер картки, строк її дії та CVV-код, інформацію про поточний стан рахунку ОСОБА_7 , яка, відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», є банківською таємницею, та з використанням всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет заповнюючи заявку на сайті ІНФОРМАЦІЯ_6 уклав кредитний договір з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у розмірі 27000 грн., які було зараховано на банківську карту відкриту в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я потерпілого № НОМЕР_6 попередньо отримавши, при цьому можливість розпоряджатись коштами та функціями вищезазначеного банківського рахунку, всупереч волі власника.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразились несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчинене повторно, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.

Крім цього, 30.06.2024, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 21 год. 51 хв., у невстановленим досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, вчиненого повторно, шляхом обману, з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Так, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою, за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме використовуючи раніше викрадений мобільний телефон марки «РОСО», моделі «Х3» синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_3 , за допомогою системи Інтернет, увійшов на офіційну сторінку ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (), що надає послуги із кредитування.

Надалі, ОСОБА_5 , 30.06.2024, у невстановленим досудовим розслідуванням місці, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, спрямованого на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи умисно, повторно, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за допомогою використання мережі «Інтернет», діючи від імені ОСОБА_7 , протиправно використовуючи його конфіденційну інформацію, уклав договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4778427 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» від імені ОСОБА_7 , та о 21 год. 51 хв. отримав від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредитні кошти у розмірі 27 000 грн., що були зараховані на картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , що належить потерпілому ОСОБА_7 .

Отриманими шахрайським шляхом коштами в сумі 27 000 грн. ОСОБА_9 розпорядився як особистими, витративши на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріальної шкоди у розмірі 27000 грн. 00 коп.

Крім того, 30.06.2024, о 21 год. 49 хв., ОСОБА_5 , за допомогою мережі інтернет знайшов установи, які надають послуги з надання позики онлайн, із зарахуванням грошових коштів на будь-яку платіжну картку банківської установи.

У відповідності до умов та правил надання такого роду послуг кредитування, для того, щоб акцептувати оферту, потрібно здійснити дії спрямовані на укладання договору і настання юридичних прав та обов`язків.

Так, для отримання кредиту, ОСОБА_5 , заповнюючи заявку на сайті ІНФОРМАЦІЯ_6 який створений для полегшення надання такого виду послуг ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», зазначив інформацію щодо персональних даних потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи, що заволодіння грошовими коштами наданими ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» неможливе без документа на переказ, повторно реалізуючи злочинний умисел, спрямований на підробку документа на переказ та його використання, незаконно від імені потерпілого ОСОБА_7 , уклав кредитний договір №4778427 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у розмірі 27000 грн., які було зараховано на банківську карту відкриту в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я потерпілого № НОМЕР_6 , яка фізично знаходиться у володінні ОСОБА_5 .

Відповідно до положень п. 1.6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» документ на переказ - електронного або паперового документа, що використовується суб`єктами переказу, їх клієнтами, кліринговими, еквайринговими установами або іншими установами - учасниками платіжної системи для передачі доручень на переказ коштів.

27.09.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України.

У клопотанні зазначається, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України, підтверджується сукупністю доказів, доданими до матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених пунками 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання, просила його задовольнити.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши що підозра не обгрунтована, а ризики недоведені стороною обвинувачення. Просив, у разі, якщо суд вважатиме, що підозра ОСОБА_5 є обґрунтованою, а ризики, зазначені стороною обвинувачення доведеними, розглянути можливість обрати більш м`який запобіжний захід замість тримання під вартою, а саме домашній арешт. Захисник звернув увагу слідчого судді на те, що в підозрюваоно на утриманні є троє дітей та вагітна цивільна дружина.

Підозрюваний також заперечив проти задоволення клопотання та просив обрати будь-який інший м`якший вид запобіжного заходу, не пов`язаний з обмеженням волі, підтримав думку свого захисника.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , проживають разом у будинку за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 працює не офіційно на мийці, має вільний графік роботи. Разом з ним виховують троє її дітей від першого шлюбу та очікують на появу спільної дитини. Спільно ведуть бюджет.

Розглянувши клопотання, заслухавши учасників процесу, оцінивши всі обставини, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, Слідчим відділом Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002050 від 04.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України.

З клопотання слідчого та доданих матеріалів встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України.

27.09.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України, підтверджується доказами, доданими до клопотання, в їх сукупності.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суд з прав людини від 21.04.2011року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» під терміном «обгрунтована підозра» необхідно розуміти, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У рішенні №14310/88 від 23.10.1994 року по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обгрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, долучені до клопотання, та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, приходить до висновку про обгрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчиненні кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглянувши питання існуючих ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає в тому, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років.

Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Іллійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Щодо ризику впливати на свідка, потерпілого в цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідків, потерпілих які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду в судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідками, потерпілим своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб.

Так само слідчий суддя вважає, що ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, є доведеним стороною обвиувачення. При цьому слідчий суддя враховує, що кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується, є злочином проти власності, підозрюваний не має офіційного постійного джерела доходу, і в подальшому може вчиняти інші правопорушення.

Беручи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, аналізуючи наведене в сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищеназваним ризикам і тому слідчий суддя вважає за необхідне обрати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів.

Задовольняючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховуються вимоги ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Розмір застави у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, на даному етапі лише такий вид запобіжного заходу зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором, з визначенням застави саме такого розміру, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, що виключає собою можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 177, 178, 182, 183, 194, 369-372, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання задовольнити частково.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів однак у межах строку досудового розслідування, тобто до 27 листопада 2024 року, включно.

3. Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду.

4. Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 20 (двадцати) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістесят тисяч п`ятсот шістесят) грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною особою або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Голосіївського районного суду міста Києва за наступними реквізитами:

Отримувач коштів ТУ ДСАУ в м. Києві

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059

МФО 820172

Банк отримувача Державна казначейська служба України м. Києва

Рахунок отримувача UA1012089

Призначення платежу застава за … (П.І.Б., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) від… (дата ухвали) по справі № …, внесені....(П.І.Б. особи, що вносить заставу).

5. Підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

6. На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

прибувати до слідчого та/або прокурора, суду, із встановленою періодичністю;

повідомляти слідчого та/або прокурора про зміну свого місця проживання;

не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає без дозволу слідчого та/або прокурора;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити в межах строків досудового розслідування, тобто до 27 листопада 2024 року включно.

7. Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва, має бути наданий уповноваженій особі місця попереднього утримування.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена особа місця попереднього утримування негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти та повідомити письмово слідчого та/або прокурора, а також слідчого суддю.

8. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

9. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

10. Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

11. Повний текст ухвали слідчого судді буде складено та оголошено в приміщенні суду протягом 5 діб.

12. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1