Справа № 133/2905/24
Провадження №1-кп/132/413/24
Вирок

Іменем України

18 листопада 2024 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Калинівці Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000347 від 07.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Сокілець Козятинського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, голови ФГ « ОСОБА_6 », одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ВСТАНОВИВ:

Згідно із обвинувальним актом 6 липня 2024 року о 01 годині 18 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , на не охоронюваній стоянці, що поряд з магазином «М`ясний маркет», помітив легковий автомобіль марки Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1996 року випуску, легковий-загальний хетчбек-В, об`єм двигуна 1590 см3, кузов № НОМЕР_2 сірого кольору, вартістю відповідно до висновку експерта - 118580,00 (сто вісімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят) грн., який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , якого останній залишив на стоянці та в силу технічної несправності не замкнув водійські двері автомобіля на замок.

У цей самий час та у цьому самому місці, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном та незаконне заволодіння транспортним засобом. Так, ОСОБА_4 підійшов до даного транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки Honda Civic та діючи свідомо, умисно та таємно, впевнившись у тому, що не він буде поміченим іншими особами і власником даного транспортного засобу, відімкнув двері автомобіля. Після цього, ОСОБА_4 за допомогою ключа, який був з ним, та який підійшов до замка запалювання, привів у дію двигун автомобіля та незаконно заволодів транспортним засобом, належним ОСОБА_8 , та з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

В подальшому ОСОБА_4 залишив транспортний засіб на польовій дорозі між АДРЕСА_4 , оскільки автомобіль загруз в болоті.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме - незаконне заволодіння транспортним засобом.

У судовому засіданні під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому вказаного кримінального правопорушення визнав в повному обсязі вказавши, що відображені в обвинувальному акті обставини відповідають дійсності. У той день, в липні 2024 року, ймовірно 6 числа (він уже не пам`ятає, якого саме числа), дружина не хотіла його забирати, тому він для того, щоб дістатись додому, близько 1-ї год., вирішив скористатись легковим автомобілем марки «Honda Civic», який виявив на стоянці у м. Козятині. Двері цього автомобіля виявилися незамкненими. За допомогою ключа, що був з ним, йому вдалося запустити двигун та поїхати. Однак, за селом автомобіль заглох і ОСОБА_4 покинув його на польовій дорозі, пішов додому і ліг спати. Він, ОСОБА_4 , відшкодував завдану потерпілому ОСОБА_7 в повному обсязі та попросив вибачення. Після викрадення автомобіля відчував докори сумління, тому сам добровільно звернувся до правоохоронних органів із зізнанням у скоєному.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання, призначене на 15.11.2024, не з`явився, 21.10.2024 подав до Калинівського районного суду Вінницької області заяву щодо проведення судового розгляду справи № 133/2905/24 за його відсутності, претензій до обвинуваченого він не має, матеріальна шкода йому повністю відшкодована. Просив призначити не суворе покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за клопотанням прокурора та згодою обвинуваченого і його захисника, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу, щодо вжиття заходів забезпечення у цьому кримінальному провадженні, здійснені судові витрати. Роз`яснивши наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, суд переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, розгляд кримінального провадження проведено відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Дослідивши зібрані у справі докази в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, повністю доведена.

Відповідно до ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання.

Згідно із ч. 1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом - карається обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України це кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Судом встановлено, що обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

Внаслідок кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріальна шкода у розмірі 118580,00 грн., яку повністю відшкодовано.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є нетяжким, з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді, правдиві і послідовні показання, які сприяли встановленню обставин у кримінальному провадженні та те, що ОСОБА_4 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, має місце роботи, одружений, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, вперше притягається до кримінальної відповідальності, добровільно відшкодував завдані збитки та усунув заподіяну шкоду, відсутність претензій матеріального та морального характеру від потерпілого, його прохання не призначати суворого покарання.

З урахуванням зазначених обставин, а також враховуючи думки сторін обвинувачення та захисту щодо виду і розміру покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для обвинуваченого ОСОБА_4 покаранням, яке сприятиме його виправленню і запобігатиме вчиненню ним нових злочинів, є покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, визначений санкцією ч. 1 ст. 289 КК України, - три роки.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає загальним засадам призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, з урахуванням поведінки обвинуваченого після вчинення злочину, який в судовому засіданні визнав вину, надав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою вину, зробивши належні висновки, що свідчить про його щире каяття.

Вирішуючи питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд враховує зміст ч. 1 ст. 75 КК України, в якій зазначено, що суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, за ч. 3 ст. 75 КК у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Відповідно до частини четвертої цієї статті така тривалість може становити від одного до трьох років.

З врахуванням вищенаведених висновків, відповідно до положень ст. 75 КК України, суд погоджуючись з думкою прокурора, обвинуваченого та його захисника, вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування основного призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки.

Вирішуючи питання про тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на обвинуваченого, суд враховує обставини справи, зокрема, щодо тяжкості кримінального правопорушення та особи винного.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю два роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд керується вимогами ст. 100 КПК України.

Згідно із долученим до обвинувального акту реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000347 та додатково наданими прокурором і дослідженими в судовому засіданні матеріалами у цьому кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11.07.2024 накладено арешт на тимчасово вилучене майно - автомобіль марки «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 , кольору сірий металік, який постановою старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області від 08.07.2024 визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні і після проведення слідчих дій постановлено передати на зберігання потерпілому ОСОБА_7 .

Крім цього, ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.07.2024 у вказаному кримінальному провадженні накладено арешт на тимчасово вилучене майно - чоловічі босоніжки та ключ від замка, що добровільно видав ОСОБА_4 , які постановою старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області від 22.07.2024 визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні і після проведення слідчих дій постановлено передати на зберігання до кімнати зберігання речових доказів вказаного відділення поліції. З вказаних ухвали та постанови вбачається, що у ці чоловічі босоніжки ОСОБА_4 був одягнений під час вчинення кримінального правопорушення, а вказаним ключем від замка він скористався для приведення двигуна автомобіля в дію.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Оскільки вироком суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту цього майна.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 368, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Частиною 2 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Згідно із обвинувальним актом та додатково наданими прокурором та дослідженими в судовому засіданні матеріалами, судові витрати у кримінальному провадженні складають витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз на загальну суму 15376,04 грн., а саме:

- витрати на проведення судової трасологічної експертизи від 11.07.2024 № СЕ-19/102-24/13461-Д у розмірі 1514,56 гривень;

- витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 18.07.2024 № СЕ-19/102-24/13473-АВ у розмірі 3029,12 гривень;

- витрати на проведення судової трасологічної експертизи від 02.08.2024 № СЕ-19/102-24/15131-ТР у розмірі 3029,12 гривень;

- витрати на проведення судової біологічної експертизи від 26.07.2024 № СЕ-19/102-24/13578-БД у розмірі 4053,66 гривень;

- витрати на проведення судової біологічної експертизи від 06.09.2024 № СЕ-19/102-24/16761-БД у розмірі 3749,58 гривень.

Отже, ці судові витрати за проведення експертиз, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 75 та ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 15376,04 грн.

Скасувати арешт з майна, накладений згідно із ухвалами: слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11.07.2024 на автомобіль марки «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 , кольору сірий металік; слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.07.2024 на чоловічі босоніжки та ключ від замка.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000347 від 07.07.2024, а саме: автомобіль марки «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 , кольору сірий металік - залишити власнику; чоловічі босоніжки та ключ від замка - конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України. Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Калинівський районний суд Вінницької області.

Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку у день проголошення його резолютивної частини вручити присутнім у судовому засіданні учасникам судового провадження, а також не пізніше наступного дня надіслати учасника судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1