УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/11133/24

Провадження №1-кс/712/4612/24

23.09.2024 м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси клопотання старшого слідчого СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про проведення обшуку,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду з погодженим прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотанням про проведення обшуку у кримінальному провадженні №0002904 від 08.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.362 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002904 від 08.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.362 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.09.2024 до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали правоохоронних органів про те, що невстановлена особа, яка є адміністратором каналу в месенджері «Телеграм» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вчиняє незаконні дії з інформацією приватного характеру неповнолітніх осіб, публікуючи фотозображення негативного характеру.

У ході виконання доручення слідчого, працівникам ВПК в Черкаській області ДКП НП України з метою встановлення особи, причетної до вчинення злочину, допитано у якості свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка показала, що відносно її доньки ОСОБА_6 в месенджері «Телеграм» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » опублікована інформація приватного характеру неповнолітньої доньки заявниці з додаванням тексту з використанням нецензурної лайки. З метою видалення вказаної публікації ОСОБА_5 написала в месенджері «Телеграм» адміністратору, який зазначив, що за видалення публікації вона має переслати 100 гривень на банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» з номером НОМЕР_1 .

Щоб встановити власника банківської картки ОСОБА_5 відправила на вказану банківську картку 1 гривню, у ході чого, за допомогою інформації з платіжної інструкції відповідно до вищезазначеного переказу коштів, встановлено дані про власника: ОСОБА_7 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Також у ході виконання доручення проаналізовано інформацію органів державної реєстрації актів цивільного стану, у ході чого встановлено повні анкетні дані про власника вищезазначеної банківської картки, яким є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 394809131 від 13.09.2024, інформація відносно права власності щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня.

Відповідно до листа КП «Черкаське обласне об?єднане бюро технічної інвентаризації» від 19.09.2024 за № 586 встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в рівних частинах: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Посилаючись на те, що з метою розкриття даного кримінального правопорушення, виявлення та фіксації доказів причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також з метою відшукання та вилучення банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» з номером НОМЕР_1 , мобільних телефонів, засобів доступу до мережі Інтернет, комп?ютерної техніки, флеш накопичувачів, на яких можуть міститися відомості, що підлягають доказуванню в ході досудового слідства та можуть бути предметом судового розгляду та які можуть знаходитися за місцем проживання ОСОБА_7 , виникла необхідність у проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий за погодженням з прокурором звернувся з даним клопотання до суду.

У судовому засіданні прокурор на задоволенні клопотання наполягала повністю, посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в режимі таємниці слідства, заслухавши слідчого вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002904 від 08.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.362 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.09.2024 до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали правоохоронних органів про те, що невстановлена особа, яка є адміністратором каналу в месенджері «Телеграм» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вчиняє незаконні дії з інформацією приватного характеру неповнолітніх осіб, публікуючи фотозображення негативного характеру.

У ході виконання доручення слідчого, працівникам ВПК в Черкаській області ДКП НП України з метою встановлення особи, причетної до вчинення злочину, допитано у якості свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка показала, що відносно її доньки ОСОБА_6 в месенджері «Телеграм» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » опублікована інформація приватного характеру неповнолітньої доньки заявниці з додаванням тексту з використанням нецензурної лайки. З метою видалення вказаної публікації ОСОБА_5 написала в месенджері «Телеграм» адміністратору, який зазначив, що за видалення публікації вона має переслати 100 гривень на банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» з номером НОМЕР_1 .

Щоб встановити власника банківської картки ОСОБА_5 відправила на вказану банківську картку 1 гривню, у ході чого, за допомогою інформації з платіжної інструкції відповідно до вищезазначеного переказу коштів, встановлено дані про власника: ОСОБА_7 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Також у ході виконання доручення проаналізовано інформацію органів державної реєстрації актів цивільного стану, у ході чого встановлено повні анкетні дані про власника вищезазначеної банківської картки, яким є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 394809131 від 13.09.2024, інформація відносно права власності щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня.

Відповідно до листа КП «Черкаське обласне об?єднане бюро технічної інвентаризації» від 19.09.2024 за № 586 встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в рівних частинах: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка відповідно до ст. 9 КПК України полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінально процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Частиною першою статті 233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді. У разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості, визначені ч. 3 даної статті.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та положень Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод» 1950 року (далі - Конвенція 1950 року) держава має виконувати свої зобов`язання не тільки утримуватися від дій, що порушують права людини, а діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Стаття 8 Конвенції 1950 року вимагає забезпечення захисту окремої особи від довільного втручання з боку органів державної влади.

У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Окрім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Вирішуючи дане клопотання про надання дозволу на проведення обшуку, слідчий суддя враховує також рішення по справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007, де Високий Суд зазначив, що він повинен впевнитися в тому, що громадянам надається достатній і ефективний захист від зловживань влади, а також визначити чи було в кожному конкретному випадку втручання пропорційним поставленій меті, оцінивши обставини, в яких було винесено постанову про проведення обшуку, її зміст, спосіб проведення обшуку, присутність понятих під час його проведення, межі його можливих наслідків, загрозу репутації осіб, в житлі яких проводився обшук. Відсутність вимоги щодо судового розгляду перевірки законності проведеного обшуку має наслідком те, що слідчі органи мають свободу дій у визначенні доцільності і меж обшуку та вилучення предметів і документів. Також, визначаючи порушення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та констатуючи незаконність обшуку у справі «Ернст та інші проти Бельгії», Європейський суд зазначив, що ордер на проведення обшуку не містив жодної інформації про конкретні цілі та підстави для проведення обшуку, характер розслідування, точні місця проведення обшуків та про предмети, що підлягали вилученню. Таким чином, слідчі наділялися широкими повноваженнями.

Відповідно до положень національного законодавства, а саме ч. 5 ст. 234 КПК України, передбачено, що слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; 5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Натомість, в порушення п. 4, 5 ч. 5 ст. 234 КПК України, слідчим та прокурором не надано доказів, які б свідчили про наявність достатніх підстав вважати, що відшукувані речі знаходяться у зазначеному в клопотанні приміщенні, та за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

У клопотанні не наведено та матеріалами клопотання не підтверджено індивідуальні ознаки предметів та речей, які має намір віднайти слідчий у ході проведення обшуку, дозвіл на проведення якого просить надати у даному клопотанні.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Пунктом 45 рішення ЄСПЛ «Бук проти Німеччини» від 28.04.2005 констатовано, що держави можуть за необхідності вдаватися до проведення обшуку з метою отримання доказів на підтвердження факту вчинення певних правопорушень. При цьому, суду необхідно оцінювати, чи підстави, наведені на обґрунтування проведення обшуку житла та виїмки з нього, є належними та достатніми і чи принцип пропорційності дотриманий (рішення у справах «Функе проти Франції» від 25.02.1993 (пункти 55-57); «Крем`є проти Франції» від 25.02.1993 (пункти 38-40).

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено потреби у проведенні обшуку у вказаному володінні особи, що виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя вважає що вимоги клопотання слідчого не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.233,234,235,309,395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження.

Повний текст ухвали проголошено 27.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_13