Справа №243/7147/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3551/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 березня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою місцевого суду продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком до 25 травня 2024 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 березня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 в задоволенні клопотання від 28.03.2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що прокурор всупереч ст. 184 КПК України, не надав жодних матеріалів, які б обґрунтовували доводи клопотання. Таким чином, і обґрунтованість підозри і наявність ризиків не були підтверджені жодним доказом.

Посилаючись на вимоги ст. ст. 315, 177, 178 КПК України та практику Європейського суду з прав людини вважає, що прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику чи ризикам.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

На думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою обвинуваченого, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі. Тяжкість, характер та обставини кримінального правопорушення свідчать про реальність ризику переховування обвинуваченого від суду, який станом на даний час не зменшився, і якому не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання можливості застосування інших запобіжних заходів, враховуючи характер висунутого обвинувачення, обґрунтованість обвинувачення, суд першої інстанції не знайшов їх достатніми для уникнення існуючого ризику, з чим погоджується колегія суддів.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість підозри, то на стадії судового розгляду кримінального провадження суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості підозри, яка оголошена обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки судом розглядається обвинувальний акт, у якому викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які потребують перевірки на предмет доведеності чи недоведеності висунутого обвинувачення.

Також слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому доводи захисника в частині незаконного обвинувачення ОСОБА_8 у скоєнні особливо тяжкого злочину не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Отже, при постановленні ухвали про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший більш м`який запобіжний захід, має забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 березня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 до 25 травня 2024 року включно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя