Справа № 464/5857/24
пр.№ 1-кп/464/519/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в складі судді ОСОБА_1 , розглянувши кримінальне провадження № 464/5857/24, внесене 15.08.24. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000281, стосовно

ОСОБА_2 , 1985.05.06. уродженця, мешканця та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, невійськовозобов`язаного, неодруженого, не працює, судимості згідно зі ст.89 КК України не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_3 ;

захисту - обвинувачений ОСОБА_2 та захисник ОСОБА_4

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 15 серпня 2024 року о 13.45 год неподалік Козельницьких озер на вул.Рахівська в м.Львові, на землі, знайшов, придбавши, поліетиленовий пакет, в середині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору. Зрозумівши, що це психотропна речовина, обіг якої заборонено, ОСОБА_2 вирішив привласнити знайдене та зберігав при собі з метою подальшого самостійного вживання, без мети збуту, заховавши собі у ліву кишеню сорочки, в яку був одягнений. Цього ж дня о 14.15 год ОСОБА_2 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 та зберігаючи при собі вказану психотропну речовину був виявлений працівниками поліції, яким у подлаьшому добровільно і видав з лівої кишені сорочки поліетиленовий пакет, в середині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору. Виявлений та вилучений у ОСОБА_2 поліетиленовий пакет, в середині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, згідно з висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, є психотропною речовиною PVP, яка згідно з постановою КМУ № 770 від 06.05.2000, якою затверджено Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Загальна маса PVP, вилученого у ОСОБА_2 становить 0,7499 г.

Таким чином ОСОБА_2 вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України.

Відповідно до ст.302 КПК України прокурором до обвинувального акта долучено клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, покликаючись на те, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. У вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставини, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 засвідчено добровільність та беззаперечність визнання винуватості обвинуваченим, підтверджено його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Відповідно до ч.2, 3 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження (ч.2 ст.382 КПК України).

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст.50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; та 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Вирішення зазначеного питання належить до дискреційних повноважень суду (судового розсуду), що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 13 березня 2023 року у справі № 127/10995/19, від 19 лютого 2024 року у справі № 332/3278/22, які суд застосовує у відповідності до приписів ч.6 ст.368 КПК України.

Кримінальне правопорушення за ч.1 ст.309 КК України є кримінальним проступком (ст.12 КК України) у сфері обігу психотропних речовин. Обвинувачений, який є особою молодого віку з інвалідністю ІІІ групи безтерміново, судимості не має (відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.09.18. (справа № 647/1831/15-к) «…припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим…»); не працює, має міцні соціальні зв`язки, відомості щодо наявності осіб на утриманні та характеризуючи на особу дані відсутні; під наглядом в психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває; пом`якшуючими вину обставинами є щире каяття та активне сприяння розкриттю вчиненого; обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Зважаючи на перелічене вище у своїй сукупності та беручи до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу винного, суд, використовуючи дискреційні повноваження, призначає покарання у межах санкції інкримінованої статті у виді пробаційного нагляду на строк один рік, який полягає в обмеженні прав і свобод із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. На переконання суду саме такий вид та розмір покарання є співмірним протиправному діянню, необхідним та дієвим, не може вважатися явно несправедливим унаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання, оскільки за умови проведення із засудженим відповідних профілактичних заходів та контролю за його поведінкою може бути досягнуто його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Підстави для незастосування такого, передбачені ч.5 ст.59-1 КК України, відсутні. Призначення більш м`яких видів покарання як виправні роботи чи штрафу є недоцільним, адже обвинувачений не працює та у матеріалах справи відсутні жодні відомості про його майновий стан, що б слугували висновком про можливість сплати значної суми штрафу.

Судом не встановлено жодних правових підстав для застосування ч.1 ст.69 України, тобто покарання нижче від найнижчої межі.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обинуваченого в користь держави в розмірі 1514,56 грн.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний, не застосовувались.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 381-382 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.309 КК України і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

На підставі ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації відповідно до ст.49-2 КВК України.

Виконання покарання у виді пробаційного нагляду покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що в разі ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст.389 Кримінального кодексу України.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1514,56 грн.

Знищити речові докази (постанова від 15.08.24.), що знаходяться в камері збрігання речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській обл.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6