Справа № 464/1877/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/579/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15 квітня 2024 року за ч.1 ст. 190 КК України, -

встановила:

вироком Сихівського районного суду м. Львова від 15 квітня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначено йому покарання - обмеження волі на строк один рік.

Вирішено питання з речовими доказами.

Арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 18 березня 2024 року - скасовано.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , 26 лютого 2024 року, близько 17 год. 20 хв., маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 отримав від потерпілого ОСОБА_9 ігрову приставку «Sony PlayStation 4» моделі СUН-1216В, с/н:03-82659 вартістю 4174 грн., та телевізор торгової марки «Samsung» моделі:UE40D6500VS, S/N: Z8GM3SНBB01663V вартістю 10000 грн., які не повернув потерпілому ОСОБА_9 , чим завдав останньому шкоду на загальну суму 14174 грн.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання у вигляді штрафу. Вказує, що вироком не погоджується в частині призначеного йому покарання, оскільки таке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що потерпілий до нього претензій не має, шкода останньому частково відшкодована. Вважає, що покарання у вигляді штрафу буде справедливим і співмірним зі скоєним.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, просив оскаржуваний вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу , та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, кваліфікація його дій за ч.1 ст. 190 КК України апелянтом не оспорюються і судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Що стосується доводів апелянта про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, то як передбачено статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, проте відносно нього СВ Львівським районним управлінням поліції №1 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ч.2 ст.307 КК України, в межах якого останньому обрано запобідний захід у вигляді тримання під вартою, на обліках у психо, наркологічному диспансерах не перебуває, неодружений, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Так, норми КК наділяють суд правом вибору у встановлених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає взяття до уваги й оцінку відповідно до визначених законом критеріїв усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Доводи наведені в апеляційній скарзі у тій частині, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання явно несправедливе через суворість, свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли та колегія суддів вважає такі безпідставними і необґрунтованими.

На переконання колегії суддів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, давали суду достатні підстави для висновку про можливість виправлення засудженого лише в умовах обмеження волі, а саме призначення покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що позиція потерпілої сторони щодо призначення виду та розміру покарання, не є визначальною та не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_6 за ч.1 ст. 190 КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та підстав його вважати таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого немає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, у справі не встановлено, а відтак підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15 квітня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 190 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4