Справа № 691/1042/22
Провадження № 1-кс/691/13/24
УХВАЛА

30 жовтня 2024 рокум. Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2024 року у провадження судді ОСОБА_1 , надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В обґрунтування заяви, обвинувачений посилався на те, що, відповідно до норм чинного законодавства п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, однією з підстав для відводу судді є обставини які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді справи. Суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу. Такими обставинами, він вважає той факт, що суддя ОСОБА_6 ігнорує чинне законодавство України та постанови Верховного Суду України.

Зокрема, 03.10.2024 року в судовому засіданні під головуванням судді ОСОБА_6 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_4 , ним був усно заявлений відвід прокурору в кримінальному провадженні ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінальної справи за його обвинуваченням за ст.125 КК України в зв`язку з тим, що в провадженні Городищенського районного суду знаходиться кримінальне провадження 0000092 від 13.06.20222 року за яким ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Потерпілим по вказаному кримінальному провадженню досудовим слідством визнаний ОСОБА_5 . Також, в провадженні Городищенського районного суду знаходиться кримінальне провадження 0000093 від 13.06.2022 року за яким ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Потерпілим по вказаному кримінальному провадженню досудовим слідством визнаний ОСОБА_4 . Вищевказані процесуальні рішення про повідомлення підозри ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були погодженні 26.10.2022 року процесуальним прокурором по вказаних кримінальних провадженнях прокурором Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 . Підставою до порушення вище вказаних кримінальних проваджень стали одні і ті ж самі обставини. Фактично по одному і тому самому провадженню ОСОБА_5 являється потерпілим і обвинуваченим. Дані процесуальні рішення про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України ОСОБА_5 , є неправомірними. Посилаючись на приписи постанови пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», зазначив, що вказані обставини встановлюють факт наявності злочину, передбаченого ст. 372 КК України (Притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності). Співучасниками даного злочину являються також група прокурорів Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури. На даний час в ході судового слідства вказана група прокурорів продовжує приймати участь як процесуальні прокурори і по кримінальному провадженню № 0000092 від 13.06.2022 року так і по кримінальному провадженню № 0000093 від 13.06.2022 року.

Суддя ОСОБА_6 відмовивши йому в заяві про відвід прокурора, зайняла неправомірну позицію та повністю проігнорувала вимоги постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» і цим самим стала іще одним співучасником злочину проти нього.

Крім того, в судді розглядалась заява про скасування постанови про винесення штрафу за неявку на судове засідання та розблокування його пенсійної карти. Суддя ОСОБА_6 відмовила йому в задоволенні даної заяви мотивуючи тим, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 був повідомлений належним чином про день, час і місце проведення судового засідання, яке було призначене на 26.08.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Вайбер» яка знаходиться у матеріалах справи, однак у судове засідання не з`явився. Згідно постанови Другої судової палати Касаційного Верховного суду від 27.03.2019 року у справі за №201/6092/17, судовий виклик за допомогою SMS є належним лише у разі подання учасником справи заяви про таке інформування. Такої заяви ні усної ні письмової до суду він не подавав, в зв`язку з тим, що його про це ніхто не просив і він не розбирається в даних Інтернеттехнологіях. Стосовно пенсійної карти яку суддя ОСОБА_6 залишила йому заблокованою, тим самим залишивши його без засобів існування та лікування. Згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України, щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану», припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення). Даний закон говорить про те, що під час військового стану блокувати пенсійні карти неправомірно.

Постільки дані неправомірні дії судді ОСОБА_6 унеможливлюють реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що призвело до порушення правил щодо юрисдикції або складу суду, він подав скаргу до Вищої Ради Правосуддя. Беручи до уваги все вище викладене, заявив повну недовіру та відвід судді ОСОБА_6 .

В судовому засіданні обвинувачений підтримав свою заяву та обґрунтування викладені в ній. При цьому, звернув увагу прокурора на те, що Верховний Суд України є останньою касаційною інстанцією і його рішення є обов`язковими для виконання, зокрема при визначенні статусу особи в кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_4 вважав, що заявлення даного відводу є затягуванням розгляду кримінального провадження та як наслідок уникнення кримінальної відповідальності, сама заява про відвід є не обґрунтованою та безпідставною та не підтвердженою належними доказами.

Прокурор звернув увагу суду на те, що обвинувачений неодноразово заявляв відвід судді, однією із підстав є його участь у кримінальному провадженні, але в даному кримінальному провадженні створена група прокурорів, які проводили процесуальні дії, зокрема обвинувальний акт затверджував начальник Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури. Стосовно незаконності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 , то лише суд зможе встановити такий факт ухваливши виправдальний вирок по матеріалах даного кримінального провадження. Враховуючи, що це вже далеко не перший відвід заявлений судді ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні, вважає, що обвинувачений зловживає своїм правом заявити відвід, затягує розгляд кримінального провадження.

Суд, розглянувши заяву про відвід судді, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши додані до заяви додатки, вважає наступне.

Відповідно до ст. 80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивований.

Згідно вимог ст. 75 КПК України, суддя не може брати участі у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи, а також у випадках, передбачених ст. 76 КПК України, щодо недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, дотримуватись правил суддівської етики. Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли своє відображення в статті 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Також ЄСПЛ звертав увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Водночас у приписах Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року (Схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року № 2006/23) вказано, що об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. У пункті 20 Рекомендації СМ/Rес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, вказано, що судді не можуть ефективно здійснювати правосуддя без довіри громадськості, адже вони є частиною суспільства, якому служать. Їм слід бути обізнаними щодо очікувань громадськості від судової системи та скарг на її функціонування.

У справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (заява № 4785/02, рішення від 10.12.2009, п. 69-71) Європейський суд, констатуючи порушення вимог п.1 ст.6 Конвенції, зазначив, що застосовуючи об`єктивний критерій неупередженості судді, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності.

В ході судового розгляду встановлено, що підставами для відводу судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні 0000093 від 13.06.2022 року, стали процесуальні рішення судді, прийняті в рамках цього кримінального провадження, а саме: ухвала про відмову в задоволенні заявленого обвинуваченим ОСОБА_5 . відводу процесуальному прокурору ОСОБА_3 та ухвала про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про скасування ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 26.08.2024 року про накладення на нього грошового стягнення за невиконання процесуального обов`язку.

Згідно ст. 321 КПК України, головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження. Головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

Крім того, головуючий в справі наділений повноваженнями щодо розгляду відводів, заявлених учасникам процесу та застосування до останніх заходів процесуального примусу в разі не виконання ними покладених процесуальних обов`язків.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 393 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Тобто, процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що обвинувачений, не довів та не підтвердив належними доказами наявність на даний час інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_6 при розгляді даного кримінального провадження, а його незгода з прийнятими суддею процесуальними рішеннями в даній справі, на думку суду, не може бути підставою для відводу останньої.

З огляду на вищевикладене, враховуючи норми діючого національного законодавства, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, приписи Бангалорських принципів поведінки суддів, суд вважає, що заява обвинуваченого про відвід судді, до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1