ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/2335/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.357, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України
УХВАЛА

Іменем України

25 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційною скаргою прокурора на вирок Московського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, українця, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останні рази:

- 02.06.2020 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, умовно-достроково на 5 місяців 29 днів звільненого 04.05.2023 з Олексіївської ВК № 25 Харківської області;

- 12.12.2023 Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, покарання за яким невідбуте;

засуджений за:

- ч. 1 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі;

- ч. 1 ст. 358 КК України до 1 року обмеження волі;

- ч. 4 ст. 358 КК України до 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання за новим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 12.12.2023, остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи неодноразово судимим за умисні, у тому числі корисливі злочини, на початку червня 2024 року, точну дату та час встановити не виявилось можливим, знаходячись в Індустріальному районі м. Харкова, на землі знайшов посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 на ім`я військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_8 . У цей момент у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним посвідченням учасника бойових дій, яке є офіційним документом, виданого 11.01.2022 Управлінням оперативного штабу військової частини НОМЕР_2 . Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що вказане посвідчення видається виключено військослужбовцям, працівникам правоохоронних органів після надання особі статусу учасника бойових дій, відповідно до ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також те, що вказаний статус - учасника бойових дій надає особі певні права та звільняє від обов`язків, у тому числі право на безоплатний проїзд певними видами громадського транспорту, знижку на оплату комунальних послуг, медичні обстеження і лікування, збираючись використовувати його у власних цілях при спілкуванні з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 і за необхідності пред`являти його та представлятись анкетними даними учасника бойових дій, на ім`я якого посвідчення було видане, ОСОБА_7 підняв з землі вказане посвідчення та залишив його собі, таким чином привласнивши офіційній документ з корисливих мотивів та в своїх інших особистих інтересах.

Крім того, заволодівши на початку червня 2024 року шляхом привласнення знайденого за вищевказаних обставин посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 на ім`я військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_8 , ОСОБА_7 вирішив підробити вказане посвідчення учасника бойових дій, вклеївши в нього свою фотографію з метою його подальшого особистого використання на території України у власних особистих інтересах, користуючись пільгами, що надаються учасникам бойових дій, видаючи його за справжнє.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на підроблення посвідчення учасника бойових дій, ОСОБА_7 , на початку червня 2024 року, точну дату та час встановити не виявилось можливим, за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , умисно відклеїв справжню фотокартку власника вказаного посвідчення та вклеїв замість неї свою фотокартку, яку вирізав до цього зі своєї медичної довідки, на якій була наявна частина зображення відбитку печатки, зробивши вигляд продовження на своїй фотокартці оригінальної печатки військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, тим самим підробивши посвідчення учасника бойових дій.

Крім того, ОСОБА_7 , будучи обізнаним щодо порядку та умов отримання посвідчення учасника бойових дій в Україні, усвідомлюючи, що посвідчення учасника бойових дій видається Мін`юстом, органами Міноборони, МВС, Мінветеранів, Національної поліції, Національної гвардії, ДСНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, ДФС, Адміністрації Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, а також Держспецтранс службою за місцем реєстрації після надання особі статусу учасника бойових дій відповідно до ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у червні 2024 року у денний час доби незаконно відклеїв попередню фотокартку власника, знайденого і привласненого їм посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 на ім`я військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_8 , та вклеївши замість неї свою фотокартку, з метою подальшого особистого використання даного посвідчення на території України у власних особистих інтересах, користуючись пільгами, що надаються учасникам бойових дій, видаючи його за справжнє.

Завершуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_7 був зупинений 30.06.2024, біля 11.00 години, поблизу 7 під`їзду буд. АДРЕСА_2 працівниками Управління патрульної поліції ДПП МВС України в Харківській області з метою перевірки документів, і діючи умисно, достовірно усвідомлюючи, що посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 є підробленим, йому не видавалось і він не має жодних прав та пільг, встановлених законодавством України для учасників бойових дій, але ззовні документ виглядає, як справжній, пред`явив працівникам поліції вказане завідомо підроблене посвідчення учасника бойових дій на їх вимогу щодо надання паспорту/документів, що посвідчують його особистість, тим самим використавши завідомо підроблений офіційний документ, в якому згідно з висновком експерта №СЕ-19/121-24/20590-ДД від 25.07.2024 має місце зміна первинного змісту у вигляді повної заміни фотокартки.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, та незастосування закону, який підлягає застосуванню. Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 357 КК України на ч. 3 ст. 357 КК України та вважати його засудженим за ч. 3 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 12.12.2023 та остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вироку (т. 2 а. с. 21 - 24), який ухвалений за результатами спрощеного провадження передбаченого ст. 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засідання або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 358 КК України, а саме підроблення посвідчення, яке видається підприємством, установою, організацією, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, та за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документу.

Згідно з приміткою до ст. 358 КК України під офіційним документом, слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь - яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовчій діяльності.

Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, встановив, що посвідчення учасника бойових дій на ім`я військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_8 є офіційним документом та кваліфікував ці дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 357 КК України.

Проте, апеляційний суд погоджується з позицією прокурора наведеною в апеляційній скарзі, що в цьому випадку мова йде про інші важливі особисті документи, а тому їх слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 357 КК України, оскільки предметом цього складу кримінального правопорушення, є паспорт або інший важливий особистий документ.

До «інших важливих особистих документів», згідно судової практики наведеної у постанові колегія суддів ККС у складі ВС у справі № 454/420/17 належать посвідчення, військовий квиток, трудова книжка, диплом про закінчення вищого закладу освіти, свідоцтво про народження, проїзний документ дитини, картка фізичної особи - платника податків, інші офіційні або приватні документи, які засвідчують важливі факти і події в житті людини і втрата яких істотно ускладнює реалізацію її прав, свобод і законних інтересів.

У даній справі встановлено, що посвідчення учасника бойових дій відповідало ознакам офіційного документа, тобто було предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, натомість це посвідчення, згідно вищенаведеній правовій позиці є іншим важливим особистим документом і, відповідно до цього висновку Верховного Суду є предметом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, у зв`язку з чим дії ОСОБА_7 підлягають перекваліфікації з ч. 1 ст. 357 КК України на ч. 3 ст. 357 КК України.

У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок в зміні з урахуванням вищенаведених висновків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_7 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 357 КК України на ч. 3 ст. 357 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за :

- ч. 3 ст. 357 КК України - 2 роки обмеження волі;

- ч. 1 ст. 358 КК України - 1 рік обмеження волі ;

- ч. 4 ст. 358 КК України - 1 рік обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 12.12.2023 та остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді