Дата документу 22.08.2024 Справа № 334/4086/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний №334/4086/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/550/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 22 серпня 2024 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ч.2 ст.310 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 .

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 липня 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ч.2 ст.310 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 31 серпня 2024 року, з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_6 , та вагомість здобутих доказів, відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, на що вказує відсутність місця роботи, його сімейний стан, а також те, що встановлені під час досудового розслідування ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися, продовжують існувати та виправдовують обраний запобіжний захід для їх запобігання, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що з висновками суду першої інстанції не погоджується, вважає, що судом надано невірну оцінку матеріалам кримінального провадження, порушено норми процесуального права.

Вказує, що під час судового розгляду сторона захисту звертала увагу слідчого судді на часткову необґрунтованість повідомлення про підозру.

Вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 в частині придбання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу та його подальшу передачу ОСОБА_10 ґрунтується виключно на припущенні.

Крім того, сторона захисту звертає увагу, на те, що повідомлення про підозру в частині зберігання з метою збуту наркотичних засобів є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_6 є особою наркозалежною та зберігав зазначені наркотичні засоби з метою особистого вживання.

Вважає, що жодний з ризиків не підтверджений будь-якими доказами.

Посилається на те, що визначений розмірі застави є необґрунтованим, непропорційним та порушує норми процесуального права. ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні трьох злочинів, кожний з яких є тяжким, тобто розмір застави мав би бути визначеним в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На цей час, матеріальний стан ОСОБА_6 не дозволяє йому сплатити заставу в більшому розмірі ніж 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно з ухвалою слідчого судді, старший слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001884 від 14 вересня 2023 року відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ч.2 ст.310 КК України.

В обґрунтування клопотання вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 діючи в порушення вимог ст.ст.25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання i зберігання з метою подальшого збуту, а також на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який в подальшому передав ОСОБА_10 з метою подальшого збуту. В свою чергу: - 21 листопада 2023 року приблизно о 14 годині 50 хвилин ОСОБА_10 незаконно збув ОСОБА_13 один прозорий зіп-пакет з речовиною сіро-зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта СЕ-19/108-23/18892-НЗПРАП від 24 листопада 2023 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого, в перерахунку на висушену речовину, складає 9,060 г та одну конвалюту з написом «Бупренорфін Гідрохлорид» 2 мг, з № 890223 до 02.2026 в середині якої знаходилось 10 (десять) пігулок округлої форми, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-23/18893-НЗПРАП від 24 листопада 2023 року містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, маса якого, в перерахунку на основу, складає 0,0185 г; - 07 траваня2024 року приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_10 незаконно збув ОСОБА_13 зіп-пакет з двома медичними блістерами з 20 таблетками, у складі яких, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-24/8758-НЗПРАП від 14 травня 2024 року виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, загальна середня маса якого складає 0,04180 г (в перерахунку на основу) та безоплатно подарував зіп-пакет з рослинною речовиною, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-24/8758-НЗПРАП від 14 травня 2024 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого, в перерахунку на висушену речовину, складає 0,538 г; - 09 травня 2024 року приблизно о 18 годині 50 хвилин ОСОБА_10 незаконно збув ОСОБА_13 два медичні блістери по 10 пігулок в кожному з написом «Бупренорфіну гідрохлорид» мг з№ 860224 до 02/2027, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-24/9107-НЗПРАП від 16 травня 2024 року містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, маса якого складає 0,0403 г (в перерахунку на основу) та безоплатно подарував зіп-пакет з рослинною речовиною, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-24/9107-НЗПРАП від 16 травня 2024 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого, в перерахунку на висушену речовину, складає 1,902 г.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме: у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб, а також збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу у великих розмірах, у невстановлений під час досудового розслідування час, у невстановленому місці та у невстановленої особи незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс у великих розмірах, а також овальну таблетку з маркуванням «2» з одного боку, та сім цілих та одну половинку таблетки білого кольору плоскоциліндричних з двома фасками, в фрагменті блістеру з маркуванням «Бупренорфіну гідрохлорид 2мг», які в своєму складі містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, та які став незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 з метою їх подальшого збуту.

У подальшому, 31 травня 2024 року у ході проведення санкціонованого обшуку приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_6 було виявлено та вилучено: - речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № СЕ-19/108-24/10364-НЗПРАП від 01 червня 2024 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, масою 2,051 г. в перерахунку на висушену речовину; - рослинний матеріал сіро-зеленого кольору, який згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № СЕ-19/108-24/10518-НЗПРАП від 07 червня 2024 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою 2718,829 г. в перерахунку на висушену речовину; - овальну таблетку з маркуванням «2» з одного боку, та сім цілих та одну половинку таблетки білого кольору плоскоциліндричних з двома фасками, в фрагменті блістеру з маркуванням «Бупренорфіну гідрохлорид 2мг», які згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № СЕ-19/108-24/10518-НЗПРАП від 07 червня 2024 року в своєму складі містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, загальною масою 0,0171 г (в перерахунку на основу), які ОСОБА_6 незаконно зберігав за вказаною адресою з метою подальшого збуту.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме, у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу у великих розмірах та наркотичного засобу з метою збуту, вчиненому повторно.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання бойових припасів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та в невстановленому місці, в невстановлений час, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання бойових припасів, незаконно придбав:

- предмет схожий на корпус гранати, який згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № СЕ-19/108-24/10362-ВТХ від 01 червня 2024 року є корпусом бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення, яка до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини тротил, масою 50-56г.;

- предмет схожий на УЗРГМ, який згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № СЕ-19/108-24/10362-ВТХ від 01 червня 2024 року є бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ-2 промислового виготовлення, який до бойових припасів не відноситься, але являється самостійним вибуховим пристроєм і відноситься до засобів підриву та містить в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1г. В конструктивному поєднанні з корпусом бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 являється вибуховим пристроєм військового призначення, а саме бойовою ручною оборонною гранатою Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до бойовим припасів;

- 4 (чотири)предмети еліпсоїдної форми, які згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № СЕ-19/108-24/10535-ВТХ від 11 червня 2024 року є корпусами бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 промислового виготовлення, які до бойових припасів та вибухових пристроїв не відносяться, але містить в собі заряди бризантної вибухової речовини тротил, масою 50-56г. кожен;

- 4 (чотири) предмети циліндричної форми, які згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № СЕ-19/108-24/10535-ВТХ від 11 червня 2024 року є бойовими уніфікованими підривачами дистанційної дії УЗРГМ та УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які до бойових припасів не відноситься, але являється самостійними вибуховими пристроями і відносяться до засобів підриву (ініціювання вибуху) та містять в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1г. В конструктивному поєднанні з корпусами бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 являються вибуховими пристроями військового призначення, а саме бойовими ручними оборонними гранатами Ф-1 промислового виготовлення, які відносяться до бойовим припасів;

- 329 (триста двадцять дев`ять) предметів схожих на патрони, які згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ № № СЕ-19/108-24/10715-ВТХ від 14 червня 2024 року є боєприпасами нарізної вогнепальної стрілецької зброї бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, промислового виробництва СССР, що призначені для стрільби з автоматів ОСОБА_14 зразка 1974 року («АК-74», «АКС-74», «АКС-74У»), ручних кулеметів Калашникова зразка 1974 року («РПК-74», «РПКС-74») та інше, придатні до стрільби.

Дані предмети він переніс до будинку за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_3 , де в подальшому зберігав до моменту виявлення та вилучення співробітниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку від 31 травня 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме придбання, зберігання, носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 в порушення вимог ст.ст.7, 15 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори", та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом" затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, згідно яких діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, зазначених у Таблиці 1 Переліку психотропних речовин, затвердженої Постановою КМУ № 770 від 06 травня 2000 року, без відповідного дозволу заборонено, умисно, з метою незаконного посіву та вирощування рослини роду коноплі з метою подальшого збуту, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.307 КК України, у невстановлений слідством час, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , біля будинку незаконно посіяв насіння рослини роду конопель, після чого став доглядати за посівами та сходами рослин, та культивувати їх з метою доведення до стадії дозрівання, тим самим незаконно вирощував рослини роду конопель.

Після чого, 31 травня 2024 року, в період часу з 13 години 34 хвилин до 17 години 37 хвилин, співробітниками поліції, в присутності двох понятих, за участю ОСОБА_6 в ході проведення санкціонованого обшуку території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , на ділянці біля будинку було виявлено та вилучено 14 рослини сіро-зеленого кольору з листям, стеблами, корінням та верхівками, які згідно висновку експертизи № СЕ-19/108-21/10513-НЗПРАП від 05 червня 2024 року містять психоактивну речовину тетрагідроканнабінол та є рослинами роду коноплі, які ОСОБА_6 незаконно посіяв та вирощував з метою подальшого збуту до моменту їх вилучення працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, тобто незаконному посіві та вирощуванні конопель у кількості 14 рослин особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.307 КК України.

14 вересня 2023 року СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001884 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

31 травня 2024 року в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

31 травня 2024 року в ході розслідування кримінального провадження № 0001884 від 14 вересня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.307 КК України.

01 червня 2024 року в ході розслідування кримінального провадження № 0001884 від 14 вересня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України.

28 червня 2024 року в ході розслідування кримінального провадження № 0001884 від 14 вересня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ч.2 ст.310 КК України.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

За змістом ст.199 КПК України, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу та з`ясувати конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя в цілому дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухано доводи самого підозрюваного, його захисника, прокурора, з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.307 КК України, а саме: у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб, а також збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, та у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме придбання, зберігання, носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, і у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, тобто у незаконному вирощуванні конопель у кількості 14 (чотирнадцяти) рослин особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.307 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, вказаними як в самому клопотанні, так і в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, а саме: відомостями з протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 07 грудня 2023 року; відомостями з протоколу огляду від 27 грудня 2023 року; відомостями з протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео контроль особи від 07 грудня 2023 року; відомостями з протоколу огляду від 28 грудня 2023 року; відомостями з протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 21 лютого 2024 року; відомостями з протоколу огляду від 20 березня 2024 року; відомостями з протоколу обшуку від 31 травня 2024 року; висновком експерта № СЕ-19/108-24/10364-НЗПРАП від 01 червня 2024 року;висновком експерта № СЕ-19/108-24/10362-ВТХ від 01 червня 2024 року; висновком експерта № СЕ-19/108-24/10513-НЗПРАП від 05 червня 2024 року; висновком експерта № СЕ-19/108-24/10535-НЗПРАП від 14 червня 2024 року; висновком експерта № СЕ-19/108-24/10715-ВТХ від 14 червня 2024 року; відомостями з протоколу затримання особи, підозрюваного у вчинені злочину від 31 травня 2024 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Доводи сторони захисту про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 в частині зберігання з метою збуту наркотичних засобів є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_6 є особою наркозалежною та зберігав зазначені наркотичні засоби з метою особистого вживання в.ч. те, повідомлення про підозру в частині придбання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу та його подальші передачі ОСОБА_10 ґрунтується виключно на припущенні, є передчасними, оскільки всі обставини провадження мають бути повно, всебічно і ретельно досліджені під час досудового розслідування. Версія сторони захисту має перевірятися в установленому законом порядку під час досудового розслідування, а в подальшому судового розгляду, та оцінюватись у сукупності з іншими доказами.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені при обранні підозрюваному запобіжного заходу, існують та не зменшились, а саме ризики того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; вчинення інших злочинів, зокрема, пов`язаних із обігом наркотичних засобів.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, навівши відповідне обґрунтування.

В цій частині висновки слідчого судді ніким не оспорюються.

Слідчий суддя врахував відомості про особу підозрюваного, у якого відсутні міцні соціальні зв`язки та місце працевлаштування, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суспільну небезпеку інкримінованих останньому кримінально протиправних дій в.ч. обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про можливе вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, ступеню тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворості можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність продовження застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшились, та інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Доводи сторони захисту про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається в клопотанні прокурор, не підтверджені жодними доказами, є безпідставними, оскільки спростовується матеріалами, доданими до клопотання.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника підозрюваного, а також ті, що були вказані захисником та підозрюваним під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції теж не спростовують.

З поданого клопотання та матеріалів провадження убачається, що досудове розслідування не завершено з об`єктивних причин.

Строк дії попередньої ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 02 червня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчувався 29 липня 2024 року.

Постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_15 від 24 липня 2024 року строки досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню продовжено до 3-х місяців, а саме до 31 серпня 2024 року.

Отже, саме в межах строку досудового розслідування слідчим суддею продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , що узгоджується з вимогами ст.197 КПК України.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді в зазначеній вище частині інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Перевіряючи доводи сторони захисту про те, що визначений розмір застави є необґрунтованим, непропорційним та порушує норми процесуального права, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з положеннями ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ч.2 ст.310 КК України, які відповідно до приписів ч.5 ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.182 КК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб про, що слушно зазначає захисник в апеляційній скарзі.

При цьому, відповідно до абз.2 ч.5 ст.182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Проте, в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя, визначаючи підозрюваному ОСОБА_6 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що перевищує встановлену процесуальним законом межу для тяжких злочинів, не зазначив, в чому саме полягає виключність цього випадку та не мотивував належним чином своє рішення в частині визначеного розміру застави.

В свою чергу, на думку колегії суддів, застава у розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст.182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у разі її внесення.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , майновий та сімейний стан підозрюваного, а також встановлені ризики, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу щодо підозрюваного - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскаржувана ухвала на підставі ст.ст.407-409 КПК України, підлягає зміні в зазначеній частині.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 липня 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ч.2 ст.310 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 31 серпня 2024 року, з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, змінити в частині визначення розміру застави, встановивши цей розмір - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3