Провадження № -кп/522/2993/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом у кримінальному провадженні №000377 від 21.03.2024 року стосовно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградівка, Белградського району, Одеської області, громадянина України, не одруженого, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора- ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

законного представника - ОСОБА_7

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м.Одеси надійшло клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №000377 від 21.03.2024 за ч.4 ст.185 КК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 вчинив у стані неосудності суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст. 185 ККУ, за наступних обставин.

Так, 20.03.2024 близько 21 години 40 хвилин ОСОБА_4 перебував у приміщенні магазину «Обжора», розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . Підійшовши до каси №2, помітив в замковій щілині касового апарату ключі, в цей час у нього виник намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, а предметом свого злочинного посягання він визначив грошові кошти, які належать ПП «Екстра-південь», .

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_4 відчинив касовий апарат на касі № 2 , звідки викрав грошові кошти у розмірі 5 840 гривень.

Після цього ОСОБА_4 покинув приміщення магазину «Обжора», розпорядившись викраденим грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши ПП «Екстра-південь», матеріальний збиток на загальну суму 5 840 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , який своїми психічним станом, не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, чинив вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану).

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_8 та законний представник ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення клопотання та просила суд застосувати до підозрюваного відповідні заходи лікування.

Заслухавши думки сторін та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Вчинення ОСОБА_4 вказаного суспільно небезпечного діяння, окрім його власних показань, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами по кримінальному провадженні: протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, речові докази, відеозапис з місця події, протокол пред`явлення особи для впізнання, висновок судово-психіатричної експертизи.

Учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи, які викладені у клопотанні прокурора.

Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, шляхом повного і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, у стані неосудності, оскільки, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи він не міг усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними під час вчинення кримінального правопорушення.

Так, згідно із висновком судової психіатричної експертизи № 442 від 12.06.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу, що відноситься до інкримінованого йому кримінального правопорушення, виявляв клінічні ознаки хронічного психічного розладу у вигляді «Шизофренії, параноїдної, безперервний тип перебігу з наростаючим змішаним дефектом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F20.00» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду) та за своїми психічним станом, не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На теперішній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також виявляє клінічні ознаки хронічного психічного розладу у вигляді «Шизофренії, параноїдної, безперервний тип перебігу з наростаючим змішаним дефектом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F20.00» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Враховуючи клінічний перебіг наявного психічного розладу (часті загострення), відсутність критики до свого психічного стану, нерегулярність прийому підтримуючої терапії, непередбачуваність, імпульсивність поведінки, а також ступінь суспільної небезпеки вчиненого небезпечного діяння, ОСОБА_4 за своїм психічним станом на теперішній час (дезорганізація психічної діяльності) становить суспільну небезпеку і потребує поміщення в спеціальний лікувальний заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь (відповідно до ст. 92, ч. 3 ст. 94 КК України).

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Як передбачено ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Статтею 93 КК України встановлено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 КК України підозрюваний ОСОБА_4 не підлягає кримінальній відповідальності, так як під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, перебував у стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок психічного захворювання, однак за своїм психічним станом може приймати участь у проведенні процесуальних дій.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосовано судом поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Крім того, ОСОБА_4 підлягає поміщенню в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь. Відповідно до роз`яснень п.п. 5, 15 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними. Судам потрібно мати на увазі, що тимчасовий розлад психічної діяльності особи, який позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, що настав після вчинення злочину (як до постановлення вироку, так і під час відбування покарання), також може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру, а суд при визначенні виду психіатричного закладу, в який слід помістити психічно хворого, має виходити як з його психічного стану, так і характеру скоєного ним суспільно-небезпечного діяння.

Заслухавши думки учасників судового провадження, враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи №442 від 12.06.2024, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 на даний час потребує застосування стосовно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад.

Обираючи вид примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним діяння, тяжкість та характер захворювання, ступень небезпечності психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечні діяння та представляє небезпеку для суспільства і вважає за необхідне застосувати до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення у психіатричний заклад із звичайним наглядом.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Клопотань про застосування до ОСОБА_4 запобіжних заходів до набрання рішенням суду законної сили не надходило та підстав для цього суд не вбачає.

Керуючись ст. ст.1- 513 КПК України, ст. ст. 1-345 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Виконання ухвали в частині поміщення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу із звичайним наглядом - покласти на ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Речові докази по справі:

-зв`язку металевих ключів у кількості 3 штуки, - повернути за належністю ПП «Екстра- південь».

-DVD-R диск з камер відеоспостереження магазину «Обжора» - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя:

06.08.2024