УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року

м. Київ

Справа № 761/12671/24

Провадження № 51-3662 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року про повернення його апеляційної скарги.

Зміст судових рішень і встановлені судом апеляційної інстанції обставини

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, повернуто особі, яка її подала.

На вказану ухвалу ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, за результатом розгляду якої Київський апеляційний суд ухвалою від 25 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року повернув особі, яка її подала, оскільки при перевірці апеляційної скарги було встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 396 КПК України, адже складена не державною мовою.

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги, у тому числі й щодо необхідності її викладення державною мовою.

У межах визначеного судом строку ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції із уточненою касаційною скаргою.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 14 березня 2024 року і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Свої вимоги мотивує тим, що апеляційний суд безпідставно повернув йому його апеляційну скаргу лише з тих підстав, що вона складена російською мовою, пославшись на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року у справі № 521/12324/18.

Вважає, що нормами КПК України не передбачено такої підстави для повернення апеляційної скарги, й КПК України не містить вимог до мови викладу апеляційної скарги при зверненні до суду апеляційної інстанції.

Вказує, що ним була подана апеляційна скарга в порядку ч. 2 ст. 309 КПК України мовою національної меншини громадян України, а не іноземною мовою. Зазначає, що, якщо апеляційному суду був не зрозумілий зміст його апеляційної скарги, то суд мав залучити перекладача.

Крім того, посилається на те, що рішення ухвалено неповноважним складом суду апеляційної інстанції, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 31 КПК України розгляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснюється колегіально судом, а не суддею одноособово. Статус судді-доповідача судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду не надає судді ОСОБА_5 повноважень приймати рішення від імені Київського апеляційного суду.

Стверджує, що його апеляційна скарга повністю відповідала вимогам ст. 396 КПК України, а суд своїм рішенням порушив вимоги окремих законів України та приписи окремих рішень Конституційного Суду України.

Мотиви суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення апеляційного суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року, яку виклав не держаною мовою.

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_5 , отримавши апеляційну скаргу ОСОБА_4 й призначивши її до розгляду, постановив ухвалу про повернення його апеляційної скарги, оскільки подана апеляційна скарга ОСОБА_4 була викладена не державною мовою.

З цим рішенням апеляційного суду погоджується й Верховний Суд з огляду на таке.

Згідно із ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18, провадження № 51-5817кмо21), апеляційні та касаційні скарги осіб, які мають право на оскарження судових рішень, повинні бути викладені державною мовою. Якщо апеляційна скарга, подана в порядку статей 422, 422-1 КПК, складена іноземною мовою, положення ст. 398, частин 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК до такої скарги не застосовуються. У цьому разі суд апеляційної інстанції повертає апеляційну скаргу, складену неукраїнською мовою, особі, яка її подала.

Тому, отримавши апеляційну скаргу ОСОБА_4 , складену не державною мовою, апеляційний суд дійшов правильного висновку про її повернення.

При цьому є необґрунтованими доводи ОСОБА_4 про обов`язок апеляційного суду щодо самостійного залучення перекладача для перекладу апеляційної скарги, яка надійшла на розгляд і яку викладено не державною мовою.

Право осіб на користування в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють, є беззаперечним і воно кореспондує обов`язку слідчого судді та суду забезпечити реалізацію такого права, у тому числі за необхідності скористатися послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України, що визначено у ч. 3 ст. 29 КПК України.

Така реалізація відбувається шляхом залучення перекладача на стадії досудового слідства за рішенням слідчого, прокурора чи слідчого судді, а на стадії судового провадження - за рішенням суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій.

Однак, до прийняття скарги до розгляду слідчий суддя, суд позбавлені можливості постановляти процесуальні рішення, у тому числі й щодо залучення перекладача.

За таких обставин, виходячи із системного аналізу положень Конституції України (ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92), КПК України, законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (ст. 12), «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII (ст. 1, ч. 6 ст. 13, частин 1, 2 ст. 14), документи, за результатами перевірки та/або розгляду яких розпочинається судовий контроль на стадії досудового розслідування, розгляд апеляційної скарги в порядку статей 422, 422-1 КПК України або вирішується питання про відкриття апеляційного (касаційного) провадження мають бути викладені українською мовою (в перекладі на українську мову).

Законність повернення апеляційної скарги, крім вищезазначеного, визначається ще й тим, що положеннями ч. 2 ст. 422 та ст. 422-1 КПК України не передбачено можливості залишення без руху апеляційних скарг, поданих у порядку статей 422, 422-1 КПК України без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, а тому положення ст. 398, частин 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 399 цього Кодексу не можуть бути застосовані до таких апеляційних скарг. Водночас викладене не виключає можливості повернення таких апеляційних скарг із підстав, передбачених пунктами 2-4 ч. 3 ст. 399 КПК України, що узгоджується з позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленою в постанові від 18 листопада 2019 року у справі № 686/24639/17 (провадження № 51-5496кмо18).

Таким чином, суддя-доповідач апеляційного суду правильно повернув складену не державною мовою апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року.

Посилання ОСОБА_4 на факти порушення суддею-доповідачем апеляційного суду вимог окремих законів України, положень окремих рішень ЄСПЛ та приписів окремих рішень Конституційного Суду України не вбачаються обґрунтованими, оскільки вони зумовлені їх суб`єктивним тлумаченням з боку касатора, яке, на думку колегії суддів касаційного суду, не відповідає їх точному змісту, зокрема і в аспекті статусу мов національних меншин порівняно з іноземними мовами в контексті конкретних обставин цього провадження.

Тому з огляду на викладене вище, клопотання ОСОБА_4 про забезпечення гарантій звернення до суду російською мовою, про залучення перекладача, про визнання відсутності у КПК України вимог викладення скарг українською мовою, про визнання окремих положень КПК України такими, що не створюють певних зобов`язань; про визнання такими, що підлягають застосуванню, окремого рішення КСУ та окремих положень Європейської хартії регіональних мов, й такою, що не підлягає застосуванню, постанови об`єднаної палати ККС ВС від 19 вересня 2022 року у справі № 521/12324/18, не можуть бути задоволені.

Також доводи касаційної скарги про те, що суддя апеляційного суду, постановивши оскаржувану ухвалу одноособово, без утворення колегії суддів, порушив вимоги КПК України, не ґрунтуються на положеннях закону, зокрема ст. ст. 398, 399 КПК України, де зазначено, що саме суддя-доповідач одноосібно має право постановляти ухвали про повернення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Тому, керуючись положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року про повернення його апеляційної скарги.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3