УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 241 111 500 009 97 від 15.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч.2 ст.121, ч.4 ст.186, ч.4 ст.296, ч.4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

Начальник відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням у кримінальному провадженні № 120 241 111 500 009 97 від 15.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч.2 ст.121, ч.4 ст.186, ч.4 ст.296, ч.4 ст. 187 КК України, про накладення арешту на майно, яке було вилучене за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 241 111 500 009 97 від 15.08.2024 за ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 187 КК України.

Під час досудового розслідування, було зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Нові Петрівці, Вишгородський район, Київська обл., громадянину України, українцю, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше не судимому.

Однак, встановити місцезнаходження ОСОБА_6 не вдалося.

24.09.2024, враховуючи те, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування, останньому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, було повідомлено про підозру.

24.09.2024 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва було проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 i д.н.з. НОМЕР_2 ; ключі від автомобіля BMW 750i д.н.з. НОМЕР_2 ;

паспорт громадянина України НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 3228; посвідчення добровольця ТРО серія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 ; набоїв калібру 7,62 в кількості 100 штук; мобільний телефон марки Іphone із сім карткою «ВФ Україна» № НОМЕР_5 ; та мобільний телефон марки Іphone із сім карткою «Lifecell» № НОМЕР_6 .

Постановою слідчого від 24.09.2024 вилучене за результатом обшуку речі визнанні речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

З метою забезпечення збереження речового доказу та проведення ряду експертиз, прокурор просив накласти арешт на вилученні речі, за результатом проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні слідчий доводи та вимоги клопотання підтримав, яке просив задовольнити з підстав наведених у ньому.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його обґрунтованим та відсутніми підстави визначенні ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту на майно. При цьому зазначив, що вилученні речі не наділені ознаками ст.98 КПК України.

Заслухавши слідчого, представника власника майна, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, СУ ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 241 111 500 009 97 від 15.08.2024 за ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 187 КК України.

24.09.2024 ОСОБА_6 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.

24.09.2024 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва було проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 i д.н.з. НОМЕР_2 ; ключі від автомобіля BMW 750i д.н.з. НОМЕР_2 ; паспорт громадянина України НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 3228; посвідчення добровольця ТРО серія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 ; набоїв калібру 7,62 в кількості 100 штук; мобільний телефон марки Іphone із сім карткою «ВФ Україна» № НОМЕР_5 ; та мобільний телефон марки Іphone із сім карткою «Lifecell» № НОМЕР_6 .

Постановою слідчого від 24.09.2024 вилучені за результатом проведення обшуку речі визнанні речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Обґрунтовуючи підстави для накладення арешту прокурор зазначає, що вилучені речі визнані речовими доказами, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 міг використовувати їх у своїй протиправній діяльності, а необхідність накладення арешту виникла для забезпечення збереження речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

При цьому арешт майна має на меті забезпечити докази у кримінальному провадженні, оскільки вилученні речі підпадають під ознаки ст. 98 КПК України, тобто мають ознаки речового доказу, і вони можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження в рамках якого здійснюється досудове розслідування та є достатні підстави вважати, що вказане майно може бути відчуженим, прихованими чи спотвореним.

Аналізуючи наведене, вважаю, що надані матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, що зазначене у клопотанні, за виключенням паспорта громадянина України, оскільки вказаний документ не може бути використаний в якості речового доказу.

Доводи власника майна щодо відсутності підстав для накладення арешту не заслуговують на увагу та спростовуються наданими матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності в достатній мірі підтверджують наявність складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 162, ч.2 ст.121, ч.4 ст.186, ч.4 ст.296, ч.4 ст. 187 КК України.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Накласти арешт на виявлене та вилучене майно під час проведення обшуку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 i д.н.з. НОМЕР_2 ;

- ключі від автомобіля BMW 750i д.н.з. НОМЕР_2 ;

- посвідчення добровольця ТРО серія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 ;

набоїв калібру 7,62 в кількості 100 штук;

- мобільний телефон марки Іphone із сім карткою «ВФ Україна» № НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки Іphone із сім карткою «Lifecell» № НОМЕР_6 .

В іншій частині клопотання - відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: