ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/369/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.436-2 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за №0000131 від 24 серпня 2023 року за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2024 року,

Встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Підлісний Олексинець, Городоцького району, Хмельницької області, громадянки російської федерації, з середньо-спеціальною освітою, пенсіонерку, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, та призначено їй покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 1 (одного) року позбавлення волі без конфіскації майна.

Вироком суду вирішено також питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 27.10.2021, перебуваючи на території рф, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, з метою обміну інформацією з необмеженою кількістю осіб у соціально-орієнтованій інтернет-мережі «Одноклассники», використовуючи власний мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy S8» із IMEI НОМЕР_1 та сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Beeline», за допомогою встановленого додатку «Одноклассники», створила особисту сторінку (обліковий запис) з назвою « ОСОБА_9 » у соціальній мережі «Одноклассники» за електронною адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка у відповідності до вимог абзаців 16, 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» і ст. 22 Закону України «Про інформацію», є засобом масової інформації.

При цьому, ОСОБА_7 доступ до перегляду змісту власного акаунту будь-якими іншими користувачами соціальної мережі «Одноклассники» не обмежила з метою публічного огляду та поширення інформації невизначеному колу осіб, та як єдиний користувач мала у ньому функціональні можливості безпосередньо публікувати та видаляти пости, публікації, фото, відео матеріали.

Поряд з цим, ОСОБА_7 було відомо, що 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН). До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн - засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени зазначеної організації утримуються у своїх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09.12.1981 про неприпустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями № 2131 (XX) від 21.12.1965, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24.10.1970, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16.12.1970, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки та № 3314 (XXIX) від 14.12.1974, що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплені обов`язки держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців або посилання таких найманців на території іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974

№ 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, хоч би який тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські чи повітряні сили чи морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з державою, що приймає, порушуючи умови, передбачені в угоді або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала у розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівносильно наведеним вище актам, або її значну участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, будь то політичного, економічного, військового чи іншого характеру не можуть бути виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили або загрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання суперечок та невтручання у внутрішні справи держав закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва 01.08.1975, який був підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

Статтями 1 і 2 III Конвенції про відкриття військових дій від 18.10.1907, що вступила в дію 26.01.1910 і 07.03.1955 визнана СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження у формі або мотивованого оголошення війни, або ультиматуму з умовним оголошенням війни. Про існування стану війни має бути негайно повідомлено нейтральним державам, і він матиме для них дійсну силу лише після отримання повідомлення.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 (далі - Декларація) зазначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту та неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Відповідно до пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки, у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні свої зобов`язання згідно з принципами Заключного акту співробітництву в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність, суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою або її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що жодна їхня зброя ніколи не використовуватиметься проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримання миру та стабільності у Співдружності Незалежних Держав від 10.02.1995, укладеного між державами СНД, серед яких є Україна та Російська Федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів одна одної та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їх непорушність, а також вирішувати всі суперечки, що виникають з питань кордонів та територій, лише мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо вони виникнуть; не встановлювати із ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій та комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічну, фінансову, військову та іншу допомогу.

31.05.1997 відповідно до положень Статуту ООН та зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі, Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 02.03.1999 № 42 - ФЗ). Відповідно до статей 2-3 зазначеного Договору, Російська Федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів і зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, дотримання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису та карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003 (ратифікований Російською Федерацією 22.04.2004), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей належить до території України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерело влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати та змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народу і не може бути узурповане державою, її органами чи посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права та свободи, честь та гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

У відповідності достатей 132 - 134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою України та в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її ведення.

Внаслідок розпочатої 20.02.2014 збройної агресії Російської Федерації (далі рф) проти України, відбулася воєнна окупація невід`ємної частини України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, а в подальшому і незаконна анексія цієї території України.

Верховною Радою України 15.04.2014 прийнято Закон України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», за яким перебування підрозділів збройних сил Російської Федерації на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію Автономної Республіки Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку рф.

Верховною Радою України 21.04.2015 прийнято Постанову №337-VIІI «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку рф на території АР Крим 20.02.2014, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України.

На підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28.04.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», уведеного в дію Указом Президента України від 15.05.2017 № 133, та продовженого на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2020, затвердженого Указом Президента України від 14.05.2020 № 184, Інтернет-провайдерам заборонено надавати послуги з доступу користувачам мережі Інтернет до соціально-орієнтованого ресурсу «Одноклассники» (www.ok.ru).

Надалі, всупереч вищевказаних нормативно-правових актів та вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 №3314 (ХХІХ), президент рф володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.

На виконання вищевказаного наказу, 24.02.2022 військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державний кордон України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Харківській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України дія якого продовжена на даний час.

При цьому, у березні 2022 року, громадянка рф ОСОБА_7 підтримала ідеї російської пропаганди, військово-політичного керівництва рф щодо політичної, ідеологічної, національної нетерпимості та ненависті до української нації та державності, а також антиукраїнські рухи, спрямовані на відокремлення від України частини її території та населення, агресивну ідеологічну мотивацію, включаючи роздмухування такої мотивації в інших, підбурювання до таких злочинів.

Крім того, у ОСОБА_7 сформувалось упереджене негативно-оціночне та зневажливе ставлення до української влади та держави Україна у цілому, внаслідок чого у неї в березні 2022 року, на противагу діям органів державної влади України виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів у мережі Інтернет соціально-орієнтованому ресурсі «Однокласники», у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

При цьому, ОСОБА_7 , знаючи, що публікації в соціально-орієнтованих ресурсах мережі Інтернет, як частина суспільно-політичної комунікації сприяють формуванню суспільної думки, будучи активним користувачем мережі Інтернет, за допомогою спеціально створеної в соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» особистої сторінки з назвою « ОСОБА_9 » за електронною адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », уберезні 2022року розпочала розповсюджуватиу нихпублічну інформацію,з якоюознайомилася в соціальніймережі «Одноклассники»,спрямовану навиправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України розпочатої у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, за наступних обставин.

Так, 18.03.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, з використанням власного мобільного телефону та встановленим на ньому відповідним програмним забезпеченням, а також з доступом до всесвітньої мережі Інтернет, після ознайомлення з публікацією та проставляння відмітки «Класс», здійснила поширення у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» серед невизначеного кола користувачів, за допомогою спеціально створеної у ній особистої сторінки з назвою « ОСОБА_9 » за електронною адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », допису користувача облікового запису « ОСОБА_10 », у вигляді ілюстративного текстового фрагменту: «Передай Свечу Памяти по российским военным погибшим при проведении спецоперации на украине Помним! Скорбим!», і тим самим поширила, з використанням засобу масової інформації, матеріали, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Надалі, 25.03.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, продовжуючи свій злочинний умисел, з використанням власного мобільного телефону та встановленим на ньому відповідним програмним забезпеченням, а також з доступом до всесвітньої мережі Інтернет, після ознайомлення з публікацією та проставляння відмітки «Класс», здійснила поширення у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» серед невизначеного кола користувачів, за допомогою спеціально створеної у ній особистої сторінки з назвою « ОСОБА_9 » за електронною адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », допису користувача облікового запису «Ivanovo NEWS», у вигляді ілюстративного текстового фрагменту: «На Украине погиб командир боевой машины из Ивановской области. За проявленный героизм ОСОБА_11 представлен к награждению Орденом Мужества посмертно», і тим самим поширила, з використанням засобу масової інформації, матеріали, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 27.03.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, з використанням власного мобільного телефону та встановленим на ньому відповідним програмним забезпеченням, а також з доступом до всесвітньої мережі Інтернет, після ознайомлення з публікацією та проставляння відмітки «Класс», здійснила поширення у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» серед невизначеного кола користувачів, за допомогою спеціально створеної у ній особистої сторінки з назвою « ОСОБА_9 » за електронною адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », допису користувача облікового запису « ОСОБА_12 », у вигляді ілюстративного текстового фрагменту: «Всем ублюдкам которые мне кидают в час фотографии, видео, статейки о наших ребятах, находящихся в плену, об издевательствах нацистов над воинами РФ…так вот!Нацисты нет у вас Родины, нет у вас совестии не будет у вас и у ваших семей счастья, потому что карма вас настигнет и ваши дети и внуки будут прокляты матерями, женами и детьми наших Воинов и защитников! Россия всегда есть и будет великой страной а русский воин всеглда будет освободителем и победителем», і тим самим поширила, з використанням засобу масової інформації, матеріали, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Також, 08.04.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, продовжуючи свій злочинний умисел, з використанням власного мобільного телефону та встановленим на ньому відповідним програмним забезпеченням, а також з доступом до всесвітньої мережі Інтернет, після ознайомлення з публікацією та проставляння відмітки «Класс», здійснила поширення у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» серед невизначеного кола користувачів, за допомогою спеціально створеної у ній особистої сторінки з назвою « ОСОБА_9 » за електронною адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », допису користувача облікового запису « ОСОБА_13 », у вигляді ілюстративного текстового фрагменту: «Фельдшер 4 бригады в слнр ОСОБА_14 . 3 апреля вытаскивала раненых бойцов из-под обстрела украинских нацистов и погибла Низкий тебе поклон…светлая память», і тим самим поширила, з використанням засобу масової інформації, матеріали, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської едерації проти України, розпочату у 2014 році.

У подальшому, 14.04.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, з використанням власного мобільного телефону та встановленим на ньому відповідним програмним забезпеченням, а також з доступом до всесвітньої мережі Інтернет, після ознайомлення з публікацією та проставляння відмітки «Класс», здійснила поширення у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» серед невизначеного кола користувачів, за допомогою спеціально створеної у ній особистої сторінки з назвою « ОСОБА_9 » за електронною адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », допису користувача облікового запису « ОСОБА_15 », у вигляді ілюстративного текстового фрагменту: «Томскому кадетскому корпусу присвоят имя погибшего на Украине офицера Максима Пескового. Он накрыл своим телом гранату, благодаря чему бойцам удалось выжить и выполнить боевую задачу Настоящий герой! Вечная память», і тим самим поширила, з використанням засобу масової інформації, матеріали, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Надалі, 20.05.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, продовжуючи свій злочинний умисел, з використанням власного мобільного телефону та встановленим на ньому відповідним програмним забезпеченням, а також з доступом до всесвітньої мережі Інтернет, після ознайомлення з публікацією та проставляння відмітки «Класс», здійснила поширення у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» серед невизначеного кола користувачів, за допомогою спеціально створеної у ній особистої сторінки з назвою « ОСОБА_9 » за електронною адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », допису користувача облікового запису «МЫ - РУССКИЕ», у вигляді ілюстративного текстового фрагменту: «А давайте все вместе поддержим наших бойцов, которые сейчас ведут борьбу с нацизмом на передовой! За вами вся россия, мужики!», і тим самим поширила, з використанням засобу масової інформації, матеріали, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Також, 06.06.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, продовжуючи свій злочинний умисел, з використанням власного мобільного телефону та встановленим на ньому відповідним програмним забезпеченням, а також з доступом до всесвітньої мережі Інтернет, після ознайомлення з публікацією та проставляння відмітки «Класс», здійснила поширення у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» серед невизначеного кола користувачів, за допомогою спеціально створеної у ній особистої сторінки з назвою « ОСОБА_9 » за електронною адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », допису користувача облікового запису «Элеонора ОСОБА_16 », у вигляді ілюстративного текстового фрагменту: «Знаю, что не смогу, но если бы мог, то поклонился в ноги каждому из бойцов российской армии и народных республик. На самом деле мы еще не до конца не осознаем, какую грязь и мерзость они вычищают с наших, исконно российских земель, с какой нечистью ведут борьбу», і тим самим поширила, з використанням засобу масової інформації, матеріали, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Крім цього, 10.06.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, продовжуючи свій злочинний умисел, з використанням власного мобільного телефону та встановленим на ньому відповідним програмним забезпеченням, а також з доступом до всесвітньої мережі Інтернет, після ознайомлення з публікацією та проставляння відмітки «Класс», здійснила поширення у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» серед невизначеного кола користувачів, за допомогою спеціально створеної у ній особистої сторінки з назвою « ОСОБА_9 » за електронною адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », допису користувача облікового запису « ОСОБА_17 », у вигляді ілюстративного текстового фрагменту: «Уроженец забайкальского села Ундино-Поселье ОСОБА_18 получил ранение обеих ног во время спецоперации на Украине. Он целых 12 дней полз до расположения российской армии с двумя гранатами в руках. Алексей фактически повторил подвиг Маресьева. Похудел сильно, но, главное, живой! НЕ СЛОМЛЕН! ГЕРОЙ!», і тим самим поширила, з використанням засобу масової інформації, матеріали, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

У подальшому, 07.07.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, продовжуючи свій злочинний умисел, з використанням власного мобільного телефону та встановленим на ньому відповідним програмним забезпеченням, а також з доступом до всесвітньої мережі Інтернет, після ознайомлення з публікацією та проставляння відмітки «Класс», здійснила поширення у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» серед невизначеного кола користувачів, за допомогою спеціально створеної у ній особистої сторінки з назвою « ОСОБА_9 » за електронною адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », допису користувача облікового запису «ТОП КЛИПОВ», у вигляді ілюстративного текстового фрагменту: «В Москве на площади Донецкой Народной Республики перед американским посольством появляется стихийный мемориал в память о 10-летней Веронике. Девочка погибла в результате очередного обстрела жилого сектора в Донецке силами украинских нацистов», і тим самим поширила, з використанням засобу масової інформації, матеріали, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України розпочатої у 2014 році.

При цьому, всі вищевказані дописи були доступні для ознайомлення серед користувачів зазначеної соціальної мережі, доданих до розділу «Друзі» акаунту « ОСОБА_9 », які відвідували дану сторінку та яким вказані дописи автоматично надходили як сповіщення, а також іншим особам, оскільки вищевказаний акаунт був залишеним ОСОБА_7 відкритим для публічного огляду та поширення інформації невизначеному колу осіб.

У такий спосіб, ОСОБА_7 з 18.03.2022 по 07.07.2022, діючи умисно, з ідеологічних та політичних мотивів, використовуючи створений власний акаунт « ОСОБА_9 », поширювала матеріали у Інтернет-мережі «Одноклассники», у яких містяться виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

В апеляційній скарзі обвинувачена, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити їй покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Свої доводи мотивує тим, що при призначенні покарання судом не враховано, що вона повністю визнала свою вину, активно сприяла розкриттю злочину та засуджує свою поведінку.

Зазначає, що вона є особою похилого віку, доглядала за тяжко хворим сином, який на даний час помер, має хронічні кардіологічні захворювання та потребує постійного лікування, а також раніше не судима та позитивно характеризується, допомагає ЗСУ,

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, що вважає вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, розгляд якого здійснювався в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, є обґрунтованими та ніким із учасників не оспорюються, а отже в апеляційному порядку не переглядаються.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до змісту вимог ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Отже, підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнані дві групи чинників, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, та мають враховуватися в їх сукупності, а саме: а) наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, які певним чином характеризують особу винного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої визнав повне визнання нею своєї вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Так, суд першої інстанції правильно послався на щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як окремі обставини, що пом`якшують покарання, оскільки, виходячи зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 66 КК, вони є самостійними обставинами, які пом`якшують покарання. Врахування кожної з них при призначенні покарання, за умови встановлення їх наявності у кримінальному провадженні, є обов`язковим для суду, незалежно від тяжкості вчиненого злочину. Вказані форми посткримінальної поведінки особи свідчать про те, що в особі винного відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності. Визнання даних обставин такими, що пом`якшують покарання, стимулює осіб, які вчинили злочини, до критичної переоцінки своєї діяльності, а також сприяє своєчасному розкриттю злочинів.

З огляду на обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), та відсутність обставин, що обтяжують покарання, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що ці обставини, а також дані про особу ОСОБА_7 , в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України та свідчать про можливість призначення їй покарання за вказаний злочин із застосуванням ст.69 КК України.

Згідно зі ст. 75 КК в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

В судовому засіданні як суду першої інстанції, так і в апеляційному суді ОСОБА_7 , повністю визнаючи свою винуватість у вчиненому злочині, котрий їй інкримінується, пояснила, що з 1982 року та станом на 24 лютого 2022 року, вона перебувала на території росії. У соціальній мережі «Однокласники» зареєструвалася ще до початку повномасштабного вторгнення та у дану мережу вона здійснювала вхід з мобільного пристрою «Самсунг» де нею було поставлено «вподобайки» на пости інших людей, які описані в обвинувальному акті, оскільки вона негативно ставиться до смерті, тому робила це зі співчуття, а не з іншою метою про що дуже зараз жалкує. Крім цього, обвинувачена зазначила, що після повномасштабного вторгнення росії на територію України вона повернулася на територію України 23 березня 2023 року, оскільки негативно відноситься до війни. На сайт Однокласники востаннє заходила у 2022 році, тобто коли ще проживала на території рф.

Також, в судових засіданнях ОСОБА_7 щиро розкаялася у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та попросила вибачення у всього українського народу. Встановлено також, що остання допомагає Збройним силам України.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 є особою похилого віку (1951 року народження), знаходиться на ОСОБА_19 спостереженні у сімейного лікаря з діагнозом: ІХС. Кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 3 ст.. КВР високий. СНІ ст. ІІФК та потребує постійного амбулаторного медикаментозного лікування та періодично стаціонарного, що вбачається з долученої до матеріалі провадження довідки №7 від 29.08.2024 року та виписок з медичної карти стаціонарного хворого.

Крім того, ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, проживає одна (син помер 31.07.2024 року), раніше не судима, не перебуває на обліку у лікарів психіатра чи нарколога.

Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши на наведені обставини, суд з урахуванням положень, зокрема ст. 75 КК, приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.

Так, щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав сумніватися в щирості розкаяння обвинуваченої, котра як на досудовому слідстві, так і у судах обох інстанцій повністю визнала себе винною, із самого початку послідовно розповідала про обставини вчиненого нею злочину, які повністю відповідають тим, що були визнані судом доведеними, просить вибачення у всього українського народу, допомагає Збройним силам України.

На думку колегії суддів така поведінка обвинуваченої свідчить не лише про визнання нею своєї вини, але і вказує на розкаяння обвинуваченої у вчиненому злочині.

Для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням врахуванню підлягають, зокрема, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винної й ті, що її характеризують, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та інші дані, що мають значення при призначенні покарання.

Ураховуючи наведене та зважаючи на конкретні обставини цього кримінального провадження, який нею був вчинений на момент проживання її у рф та ще до повернення на територію України, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, який відноситься до тяжких злочинів, встановлені місцевим судом дані про особу ОСОБА_7 , зокрема те, що вона раніше не судима, її майновий стан, похилий вік та незадовільний стан здоров`я, яка не перебуває на обліку у лікарів психіатра чи нарколога, позитивно характеризується по місцю проживання; характер та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, її ставлення до нього та поведінку після вчинення злочину, відношення до скоєного та критичний осуд своєї поведінки, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що досягти мети покарання та попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів можливо без її ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 звільнення її від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК з визначенням максимального терміну іспитового строку та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу, що буде достатнім для того, щоб остання довела своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку таке звільнення від відбування призначеного основного покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65, 75 КК та принципам законності, індивідуалізації та справедливості.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції щодо неї - зміні, у зв`язку з необхідністю застосування до останньої положень ст. 75 КК.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 436-2 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.3 ст.436-2 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 1 (одного) року позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном на 3 (три) роки.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді