1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8564/24 1-кс/335/3399/2024
26 липня 2024 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, солдат військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше судимого:
- 05.04.2011 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;
- 18.01.2012 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 13.06.2014 на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2014, керуючись ст.ст. 12, 85 КК України, ст. 2 ЗУ «Про амністію в 2014 році» звільнений від відбуття покарання;
- 07.08.2014 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 ККУ від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік;
- 11.12.2014 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, 04.04.2017 умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі, невідбутий термін 7 місяців 5 днів;
- 02.04.2018 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць, 07.04.2020 умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі, невідбутий термін 3 місяці 6 днів,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів.
Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указом Президента України №3684-ІХ від 08.05.2024 воєнний стан в Україні продовжено строком на 90 діб.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) солдат військової частини ОСОБА_7 , яквійськовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.
Так, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши злочин проти власності за наступних обставин.
23.07.2024 приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи поряд із трамвайною зупинкою «Бульвар Центральний» в м. Запоріжжя, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та застосував відносно неї насильство, яке не є небезпечним для життя потерпілої, що виразилось в тому, що останній наніс їй два удари кулаком правої руки в область потилиці, в результаті чого, ОСОБА_8 впала на землю.
Після цього, скориставшись безпорадним становищем потерпілої, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його злочинні дії носять відкритий характер, шляхом вільного доступу, викрав у потерпілої належний їй мобільний телефон Xiaomi Redmi 12, в корпусі темно-синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 5 800 гривень, який в результаті падіння випав з рук потерпілої на землю, після чого, покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріального збитку на вказану суму.
Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, та вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також посилається на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, тому просить клопотання задовольнити, застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізькому слідчому ізоляторі».
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вказуючи на конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного.
В судовому засіданні підозрюваний не заперечував проти задоволення клопотання слідчого.
Захисник підозрюваного підтримав думку останнього.
24.07.2024, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчинені вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, було затримано ОСОБА_5 .
25.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Обґрунтовуючи висунути підозру ОСОБА_5 сторона обвинувачення послалася та надала слідчому судді наступні докази: протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілою ОСОБА_8 , протокол проведення слідчого експерименту із потерпілою ОСОБА_8 , протокол допиту свідка ОСОБА_9 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 , протокол затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протокол проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_5 , протокол пред`явленням речі для впізнання із потерпілою ОСОБА_8 .
Аналізуючи наведені стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження можливо дійти висновку, що вони містять відомості про ймовірну причетність підозрюваного ОСОБА_10 до інкримінованого йому злочину, однак така причетність має бути перевірена органом досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.
Представлені докази на даному етапі не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені Кримінального процесуального кодексу України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» («Cloot v. Belgium», § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що у зв`язку із повідомленням йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, у подальшому його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкції, передбаченої ч. 4 ст. 186 КК України, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі, оскільки ОСОБА_5 , під час дії на території України воєнного стану в Україні, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на територію яка перебуває в тимчасовій окупації, тому існує ризик переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_5 , за допомогою інших осіб, або будь-яким іншим способом із застосуванням будь-яких засобів може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, чим може перешкодити встановленню істини по справі, знищити не вилучені матеріали, речові докази,що є ризиком, передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, підозрюваний ОСОБА_5 раніше засуджений за аналогічні кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що підозрюваний в подальшому може вчинить аналогічне кримінальне правопорушення, або інше кримінальне правопорушення, таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України .
Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22.09.2024 року включно, тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при обранні запобіжного заходу, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст. 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22 вересня 2024 року включно, з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Строк тримання під вартою підозрюваного рахувати з 24 липня 2024 року, з дня затримання.
Визначити строк дії ухвали до 22 вересня 2024 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1