Єдиний унікальний номер 317/7017/23
Провадження № 1-кп/317/186/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 06.01.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Балабине Запорізького району Запорізької області, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2022, приблизно у період часу з 20 год. 00 хв. до 20 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи біля кафе «Вулик», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли під час розмови, з метою спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, кулаком руки наніс потерпілому один удар в область носу, тим самим задавши ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми з переломами кісток основи черепа та лицевого черепа (верхньої щелепи, кісток носа, решітчастої кістки, клиноподібної кістки) з ділянкою забою правої лобної частки головного мозку, яке відповідно до висновку експерта № 971/к від 05.06.2023 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав у повному обсязі, суду пояснив, що подія була перед новим роком. Час був приблизно з 20 до 21 години, було темно. Він заходив у кафе «Вулик», яке знаходиться в с-щі Кушугум, з усіма привітався. З ОСОБА_6 у нього виник словесний конфлікт під час якого він наніс потерпілому удар по голові, від чого потерпілий ненадовго втратив рівновагу, після чого пішов. ОСОБА_6 раніше він не знав. На теперішній час він потерпілому усе відшкодував, потерпілий не має до нього претензій. Також обвинувачений уточнив, що подія була у 2022 році. Заперечень щодо дати вчинення злочину, зазначеної в обвинувальному акті він не має. На той час він не перебував у стані сп`яніння. Факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, зазначених в обвинувальному акті, він не заперечує. У вчиненому він розкаюється, просить застосувати покарання з іспитовим строком.

Оскільки обвинувачений дав показання в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважав, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого та його захисника, які також не заперечували проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до приписів ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, має постійне місце проживання.

Кримінальне провадження містить копію характеристики Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 10.11.2023, за змістом якої ОСОБА_4 характеризується негативно, оскільки неодноразово надходили скарги стосовно агресивної поведінки та агресивних дій ОСОБА_4 , він приймав участь у бійках.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що негативна характеристика обумовлена особистим негативним ставленням селищного голови до нього.

Суд критично ставиться до вказаної характеристики та враховує, що об`єктивних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_4 приймав участь у бійках та на нього надходили скарги у матеріалах кримінального провадження немає. У характеристиці посилання на конкретні події чи скарги також відсутні. Відомостей про те, що ОСОБА_4 притягався до адміністративної чи кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні немає.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обвинувачений правдиво розповів про відомі йому обставини, висловив жаль з приводу вчиненого, здійснив відшкодування шкоди. Всі ці обставини у сукупності вказують на наявність його щирого каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, думку прокурора, зважаючи на наслідки правопорушення, для досягнення цілей покарання, встановлених ст. 50 КК України, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті.

Разом із тим, на переконання суду виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. Суд враховує визнання ним вини, розкаяння, низький рівень вчинення повторного кримінального правопорушення, низький рівень небезпеки для суспільства, наявність місця проживання, соціальних зв`язків. Також суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків, повне відшкодування ним шкоди і приходить до остаточного висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання суду саме таке покарання буде мати необхідний і достатній виховний ефект, достатньо буде сприяти нейтралізації негативних настанов, прищепленню поваги до закону.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. На час ухвалення вироку строк дії визначених слідчим суддею обов`язків закінчився. Клопотання прокурором про обрання запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось, запобіжний захід відносно обвинуваченого суд за власною ініціативою не обирає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Документально підтверджені процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1