233 № 233/3079/24
У Х В А Л А

про продовження строку дії запобіжного заходу

11 вересня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000183 від 18 січня 2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Данилівка, Березівського району, Одеської області, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, солдата, оператора роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 , призваного за контрактом, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000183 від 18 січня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження призначений на 14 годину 00 хвилин 03 вересня 2024 року.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти служби строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 27 липня 2024 року включно.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 діб до 15 вересня 2024 року включно.

На адресу суду надійшло клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, зважаючи на те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, що існували на момент обрання вказаного запобіжного заходу станом на теперішній час не перестали існувати. Наполягав, що більш м`які заходи забезпечення кримінального провадження не будуть дієвими.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання посилаючись на його обґрунтованість. Зазначив, що ризики, які містяться в клопотанні не зменшились.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував щодо клопотання прокурора.

Захисник в судовому засіданні вирішення цього питання залишив на розсуд суду.

Суд, вислухавши учасників судового провадження та вивчивши клопотання прокурора дійшов такого висновку.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Установлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв'язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, згідно з Указом Президента №254/2023 від 01.05.2023 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, згідно з Указом Президента №734/2023 від 06.11.2023 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, згідно з Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 271/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 469/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Так, з січня 2024 року, точний час та дату не встановлено, по лютий 2024 року, точний час та дату не встановлено, громадянин України ОСОБА_7 , діючи умисно, з ідеологічних мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи в м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області, за допомогою власного мобільного телефону світло-зеленого кольору марки SAMSUNG моделі Galaxy A14, S/N: НОМЕР_2 , IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , використовуючи додаток «Telegram», що зареєстрований на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , яким останній користується під ім`ям « ОСОБА_4 » в особистій переписці з користувачем з обліковим записом - ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_4, повідомив останньому про:

- місце тимчасового розміщення техніки, озброєння та розташування особового складу військової частини НОМЕР_6 , (координати НОМЕР_7 , НОМЕР_8 );

- місце тимчасового розміщення техніки, озброєння та розташування особового складу військової частини НОМЕР_6 , (координати НОМЕР_9 , НОМЕР_10 );

- місце тимчасового розміщення техніки, озброєння та розташування особового складу військової частини НОМЕР_6 , (координати НОМЕР_11 , НОМЕР_12 );

- місце тимчасового розміщення техніки, озброєння та розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 поблизу в Краматорському районі Донецької області, (координати НОМЕР_13 , НОМЕР_14 );

- місце тимчасового розміщення техніки, озброєння та розташування особового складу військової частини НОМЕР_6 , (координати НОМЕР_15 , НОМЕР_16 );

- місце тимчасового розміщення техніки, озброєння та розташування особового складу військової частини НОМЕР_6 , (координати НОМЕР_17 , НОМЕР_18 );

- місце тимчасового розміщення техніки, озброєння та розташування особового складу військової частини НОМЕР_6 , (координати НОМЕР_19 , НОМЕР_20 );

- місце тимчасового розміщення техніки, озброєння та розташування особового складу військової частини НОМЕР_6 , (координати НОМЕР_21 , НОМЕР_22 );

- місце тимчасового розміщення техніки, озброєння та розташування особового складу військової частини НОМЕР_6 , (координати НОМЕР_23 , НОМЕР_24 );

- місце тимчасового розміщення техніки, озброєння та розташування особового складу військової частини НОМЕР_6 , (координати НОМЕР_25 , НОМЕР_26 );

- місце тимчасового розміщення техніки, озброєння та розташування особового складу військової частини НОМЕР_6 , (координати НОМЕР_27 , НОМЕР_28 );

- місце тимчасового розміщення техніки, озброєння та розташування особового складу військової частини НОМЕР_6 , (координати НОМЕР_29 , НОМЕР_30 );

- місце тимчасового розміщення техніки, озброєння та розташування особового складу військової частини НОМЕР_6 , (координати НОМЕР_31 , НОМЕР_32 );

- місце тимчасового розміщення техніки, озброєння та розташування особового складу військової частини НОМЕР_6 , (координати НОМЕР_33 , НОМЕР_34 );

- місце тимчасового розміщення техніки, озброєння та розташування особового складу військової частини НОМЕР_6 , (координати НОМЕР_35 , НОМЕР_36 ).

03.04.2024 протиправні дії ОСОБА_7 припинено в м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області співробітниками Служби безпеки України під час вчинення ним кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 04 квітня 2024 стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 червня 2024 року включно.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 діб до 27 липня 2024 року включно.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 діб до 15 вересня 2024 року включно.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, не даючи оцінки жодному доказу зібраному у справі, вважає за доцільне обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, може бути визнане обвинуваченим ОСОБА_4 більш небезпечним, ніж втеча. У зв`язку з чим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повний та всебічний розгляд кримінального провадження у суді;

- ризик незаконно впливати на свідків обґрунтовується тим, що обвинувачений отримавши доступ до матеріалів досудового розслідування володіє інформацією про свідків у кримінальному провадженні, тому може впливати на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині. За таких обставин, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. Окрім того, ОСОБА_4 є військовослужбовцем Збройних Сил України, має досвід застосування зброї, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу, перебуваючи на волі, матиме усі можливості впливати на свідків у вказаному кримінальному правопорушенні з числа інших військовослужбовців;

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за злочин, у вчиненні якого обвинувачується, як військовослужбовець, може вчинити злочини, передбачені ст. 407, 408, 409 КК України.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_4 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом та вчинення іншого кримінального правопорушення, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом на теперішній час не встановлено.

За приписами абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи особливу суспільну небезпеку протиправного діяння обвинуваченого, наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України суддя вважає за доцільним не визначати розмір застави у цьому кримінальному провадженні.

Разом з цим, обвинувачений є військовослужбовцем, з урахуванням положень ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, тримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання повинно відбуватись на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 176-178, 183, 193-194, 196, 197, 331, 372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 діб до 09 листопада 2024 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Копію ухвали вручити обвинуваченому і направити начальнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 для організації виконання.

На ухвалу суду обвинуваченим, захисником, прокурором може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: