Справа № 740/4322/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/322/24
Категорія - арешт майна. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

30 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі представника

власника майна адвоката ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому в м. Чернігові, одночасно в режимі відео конференції із адвокатом, з використанням його власних технічних засобів, судове провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000528 від 13.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, з метою збереження речових доказів та недопущення їх втрати накладений арешт на:

- автомобіль марки «Audi 100», р.н. НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 та перебував у володінні ОСОБА_10 (адреса проживання АДРЕСА_1 );

- автомобіль «Audi A4», р.н. НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 (адреса проживання АДРЕСА_2 );

- автомобіль «Citroen Berlingo», р.н. НОМЕР_5 , кузов номер НОМЕР_6 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_11 та перебував у володінні ОСОБА_12 (адреса проживання АДРЕСА_3 ), із забороною власникам відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним майном;

В апеляційній скарзі представник власника майна адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду в частині заборони ОСОБА_7 користуватись та володіти автомобілем «Audi A4», р.н. НОМЕР_3 , скасувати через те, що арештоване майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вказує, що на автомобілі «Audi A4», р.н. НОМЕР_3 , відсутні будь-які сліди, що можуть бути використані при проведенні трасологічної експертизи, при тому, що проведення автотехнічної експертизи на предмет визначення технічної справності вказаного транспортного засобу також не буде мати ніякого доказового значення, оскільки зіткнення транспортних засобів не відбулося.

Без наведення в ухвалі достатніх та обґрунтованих аргументів на підтвердження мети накладення арешту на автомобіль ОСОБА_7 , слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі послався виключно на слова прокурора про те, що планується призначення експертиз, але не встановив чи доцільно призначати такі експертні дослідження, з огляду на вже встановлені обставини відсутність зіткнення транспортних засобів. Бути учасником дорожнього руху не є тотожним поняттю бути учасником дорожньо-транспортної пригоди як помилково вважає слідчий суддя.

Наголошує на тому, що майно, на яке накладений арешт, не має ознак речового доказу. Знищення, приховування, зміна автомобіля «Audi A4», р.н. НОМЕР_3 , ніяк не може перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, оскільки автомобіль не був учасником дорожньо-транспортної пригоди та не має слідів зіткнення, при тому, що встановлено, що водій іншого автомобіля «Audi 100», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 потрапив в дорожньо-транспортну пригоду у зв`язку з тим, що не впорався з керуванням.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя не врахував, що матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б свідчили про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, з вказівкою на те, що він порушив вимоги Правил дорожнього руху і саме ці порушення є причиною виникнення та настання дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідача, представника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні клопотання прокурора в частині заборони володіння та користування автомобілем, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 12.07.2024, близько 21 год. 18 хв. на автодорозі Р-67 Чернігів-Ніжин-Прилуки-Пирятин, на ділянці дороги між с. Хвилівка та с. Талалаївка Ніжинського району автомобіль марки «Audi A4», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , рухаючись у напрямку с. Талалаївка, виконував маневр обгону автомобіля марки «Audi 100», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , у цей час, з другорядної дороги на перехрестя з автодорогою Р-67 із заїзду до території комплексу відпочинку «Купайла», виїхав автомобіль марки «Citroen Berlingo», р.н. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_12 .

Водій автомобіля «Audi A4», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_7 з метою уникнення зіткнення з автомобілем «Citroen Berlingo», р.н. НОМЕР_5 , став приймати вправо, а водій автомобіля «Audi 100», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 в свою чергу також став приймати вправо та не справився з керуванням автомобіля, що призвело до його виїзду за межі проїзної частини у правий кювет, де він перекинувся. Внаслідок ДТП ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження.

13 липня 2024 року за даним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000528, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У ході огляду місця події 12 липня 2024 року слідчим були вилучені пошкоджений автомобіль марки «Audi 100», р.н. НОМЕР_1 , автомобіль «Audi A4», р.н. НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_4 , та автомобіль «Citroen Berlingo», р.н. НОМЕР_5 , кузов номер НОМЕР_6 .

Перелічені транспортні засоби були доставлені на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів при Ніжинському РУП ГУНП в Чернігівській області та визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Приписами ч. 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження щодо майна з метою забезпечення збереження речових доказів сторона обвинувачення має довести належними і допустимими доказами, що вилучений автомобіль, який на праві власності належить добросовісному набувачу, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 170, п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України арешту підлягає майно, яке є в наявності як предмет доказування, а не абстрактне поняття про нього.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя прийшов до висновку про те, що автомобілі Audi A4, р.н. НОМЕР_3 , та Citroen Berlingo, р.н. НОМЕР_5 , хоча й не отримали механічних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди, тобто відсутні відомості, що вони зберегли на собі сліди правопорушення, однак, аналіз даних встановлених в ході досудового розслідування, свідчить про причетність вказаних транспортних засобів до злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який розслідується СВ Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, адже всі вони брали участь у виникненні події і розвитку механізму ДТП, а тому за положеннями ст. 98 КПК України відповідають критеріям матеріальних об`єктів, які містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зокрема, не тільки характер механічних пошкоджень транспортних засобів, а й технічний стан автомобілів є безумовним об`єктом експертного дослідження для з`ясування, який із водіїв порушив вимоги Правил дорожнього руху, внаслідок чого водій автомобіля Audi 100 одержав тілесні ушкодження.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погодитись не може, вважає їх передчасними та необґрунтованими.

Так, під час досудового розслідування було встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди механічні пошкодження отримав автомобіль марки «Audi 100», р.н. НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 , а водій даного транспортного засобу отримав тілесні ушкодження.

Автомобілі Audi A4, р.н. НОМЕР_3 , та Citroen Berlingo, р.н. НОМЕР_5 , механічних пошкоджень не отримали, факт їх можливої причетності до дорожньо-транспортної пригоди лише встановлюється. Разом з тим, за відсутності механічних пошкоджень, дані транспортні засоби не є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди злочину, та які можуть бути використані для доведення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Факт необхідності визначити технічний стан автомобілів, які не мають механічних пошкоджень, а отже відсутні сліди, які свідчать про зіткнення, є сумнівним, і в цій частині доводи апелянта є слушними, адже при наявності підозри, що дії водіїв цих двох транспортних засобів могли призвести до дорожньо-транспортної пригоди має встановлюватися не визначенням технічного стану керованих ними транспортних засобів, а шляхом визначення механізму виникнення дорожньо-транспортної пригоди, для чого необхідно встановити швидкість, траєкторію руху, місце перебування в момент дорожньо-транспортної пригоди всіх трьох автомобілів.

Для встановлення цих обставин, як про це слушно в судовому засіданні вказував адвокат ОСОБА_6 , необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, як то допитати учасників дорожньо-транспортної пригоди, провести слідчі експерименти, для чого володільці і власники автомобілів можуть надати автомобілі у розпорядження слідчого у день проведення слідчого експерименту, не будучи обмеженими у праві користуватися ними, та провести необхідні судові експертизи.

Той факт, що водій ОСОБА_7 перебував на вказаному відрізку дороги в час, коли водій ОСОБА_10 не впорався з керуванням та виїхав на узбіччя, де його автомобіль перекинувся, автоматично не вказує про те, що дії водія автомобіля Audi A4, р.н. НОМЕР_3 , стали причиною цієї дорожньо-транспортної пригоди. Необхідність встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, не може бути визнана обставиною, яка вказує на необхідність накладення арешту на майно з позбавленням власника права користуватися цим майном, як це вирішив слідчий суддя.

Крім того, стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено мету накладення арешту на майно підозрюваного, як і не вказано, на яких підставах можна вважати, що автомобіль ОСОБА_7 , за відсутності механічних пошкоджень характерних для зіткнення з іншими транспортними засобами або предметами, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з твердженням апелянта, що є сумнівною вказана слідчим суддею підстава для накладення арешту на автомобіль наявність інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, адже що це за відомості слідчим суддею та прокурором не вказано.

Такі висновки слідчого судді не містять під собою жодного правого підгрунттям, оскільки не може бути накладений арешт на майно особи тільки, тому що слідчий суддя вважає, що аналіз даних встановлених на сьогоднішній день в ході досудового розслідування, свідчить про причетність вказаних транспортних засобів до злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, адже всі вони брали участь у виникненні події і розвитку механізму ДТП. Для будь-якого обмеження особи у гарантованих їй правах, в тому числі і на володіння законно набутим майном, має бути обґрунтована підстава.

У даному провадженні стороною обвинувачення не доведені підстави для накладення арешту саме на автомобіль марки «Audi A4», р.н. НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_4 , належний ОСОБА_7 , не доведено, що даний автомобіль відповідає критеріям речового доказу та, що саме він може доводити. При цьому, слідчим суддею не вказано які саме дані чи докази ним були проаналізовані, що дало підстави прийти до такого однозначного висновку про те, що всі три автомобілі брали участь у виникненні події і розвитку механізму дорожньо-транспортної пригоди, адже висновок експерта з цього питання відсутній.

Сам факт формального набуття вказаним автомобілем процесуального статусу речового доказу, не свідчить про відповідність вказаного майна визначеним ст. 98 КПК критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та не є безумовною підставою для арешту цього майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор серед іншого не доведе, що потреба досудового розслідування виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні та чи може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Отже, на даному етапі досудового розслідування рішення слідчого судді про накладення арешту на автомобіль «Audi A4», р.н. НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_4 , належний ОСОБА_7 із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися цим майном, є передчасним та таким, що порушує права фізичної особи на володіння належним йому майном, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді в цій частині скасуванню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 липня 2024 року в частині накладення арешту на автомобіль марки «Audi A4», р.н. НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_4 , належний ОСОБА_7 , скасувати.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000528 від 13.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, про накладення арешту на автомобіль марки «Audi A4», р.н. НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_4 , належний ОСОБА_7 задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Audi A4», р.н. НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , який проживає по АДРЕСА_2 , заборонивши власнику відчужувати належне йому майно.

Автомобіль марки «Audi A4», р.н. НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_4 , який доставлений та зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів при Ніжинському РУП ГУНП в Чернігівській області в м. Ніжин Чернігівської області по вул. С. Прощенка, 22, повернути власнику ОСОБА_7 або уповноваженій ним особі.

У решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15