Справа 688/4959/24
№ 1-кс/688/2225/24
Ухвала

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

25 жовтня 2024 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, подане в межах кримінального провадження №0001785 від 24 жовтня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ Донецької області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, розлученого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

25 жовтня 2024 року на адресу Шепетівського міськрайоннного суду Хмельницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 23 жовтня 2024 року близько 22:00 год, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в квартирі АДРЕСА_3 , під час словесного конфлікту із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно дерев`яною табуреткою наніс численні удари в ділянку обличчя, голови, шиї та грудної клітки ОСОБА_7 . Від отриманих тілесних ушкоджень, а саме шоку, поєднаної травми голови, шиї та грудної клітки, потерпілий помер на місці події через короткий проміжок часу.

Своїми умисними, протиправними діями, які виразились в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України.

24 жовтня 2024 року о 00:30 год ОСОБА_6 затримано у порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, виникла об`єктивна необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на мотиви такого.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували щодо задоволення клопотання.

Заслухавши учасників провадження та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

24 жовтня 2024 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001785 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовано необхідність застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 отримали 24 жовтня 2024 року.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що підтверджується наступними доказами: протоколом проведення огляду від 24 жовтня 2024 року в порядку здійснення обшуку квартири АДРЕСА_3 ; речовими доказами, виявленими та вилученими 24 жовтня 2024 року під час проведення обшуку; копією лікарського свідоцтва про смерть від 24 жовтня 2024 року; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України від 24 жовтня 2024 року та іншими узгодженими між собою матеріалами кримінального провадження.

Суд вважає, що потреби досудового розслідування, яке перебуває на початковій стадії, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, оскільки застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить ефективне розслідування кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування на даний час ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Стороною обвинувачення не доведено наявність таких ризиків, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За змістом п. п. "b" та "c" ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язала мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, зокрема враховано те, що підозрюваний є внутрішньо переміщеною особою, не одружений, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, що свідчить про неможливість запобігання ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З врахуванням, інкримінованого органом досудового слідства ОСОБА_6 злочину, існування ризику, оцінюючи сукупність таких обставин, як вагомість наявних доказів на підтвердження причетності останнього до інкримінованого злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочину, який йому інкримінується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, слідчий суддя приходить до висновку про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу в межах даного кримінального провадження, оскільки такий запобіжний захід не дозволить забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

Частина 3 ст.183 КПК України зобов`язує слідчого суддю під час застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначати розмір застави. Однак, у випадку вчинення злочину, який спричинив загибель людини слідчому судді згідно ч.4 ст.183 КПК України надається право, застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, не визначати розмір застави.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 22 грудня 2024 року включно.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_6 родичів останнього.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити підозрюваному та направити для виконання в Шепетівський РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення таможе бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 25 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя