Справа № 1-кп/593/168/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"21" листопада 2024 р.

у складі: головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

з участю:

Прокурора - ОСОБА_3

Потерпілого - ОСОБА_4

Обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області кримінальне провадження №-0000197 від 02 жовтня 2024 року про обвинувачення: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Вербів Бережанського району Тернопільської області, проживаючої та зареєстрованої по АДРЕСА_1 , не працюючої, українки, громадянки України, з базовою (неповною) середньою освітою, розлученої утриманців немає, не є особою з інвалідністю, депутатом не обиралася, в силу ст. 89 КК України не судимої, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З обвинувального акту вбачається, що 30 вересня 2024 року близько 21 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які перебували за місцем спільного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне нанесення удару, який завдасть фізичного болю ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, З0 вересня 2024 року близько 21 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем спільного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», нанесла ОСОБА_8 один удар долонею правої руки у ділянку лівої щоки, внаслідок чого потерпілий відчув фізичний біль та не отримав тілесних ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_5 досудовим слідством кваліфіковані за ч.1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

21 листопада 2024 року в м.Бережани Тернопільської області між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні укладено угоду про примирення.

Згідно із умовами угоди, обвинувачена ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.126 КК України. За текстом угоди сторони виклали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення так, як зазначено у обвинувальному акті та вказано вище. Згідно з угодою обвинувачена також повністю визнала свою вину у зазначеному діянні, щиро розкаялася у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення з врахуванням беззастережного визнання нею своєї винуватості у його вчиненні й сторони погодилися на покарання обвинуваченій у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 ,00 грн.

В угоді про примирення також передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також отримана згода обвинуваченої ОСОБА_5 на призначення узгодженого сторонами угоди про примирення покарання.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні також не має заперечень щодо затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченою.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України визнала повністю, не оспорила та визнала всі без винятку обставини вчинення нею кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, повідомила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до неї в результаті затвердження угоди про примирення та просить затвердити вказану угоду про примирення від 21 листопада 2024 року й призначити їй узгоджену міру покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання і дає свою згоду на призначення їй покарання, яке визначене у згаданій угоді про примирення.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтвердив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, дає свою згоду на призначення обвинуваченій покарання, яке визначене в угоді про примирення.

Розглядаючи у порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Укладена угода між сторонами відповідає вимогам закону. Сторонами угоди є обвинувачена і потерпілий у цьому кримінальному провадженні.

Злочин, передбачений ч.1 ст.126 КК України у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винною згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд вважає, що узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною та Особливою частинами Кримінального Кодексу України.

При цьому суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою вину, щиро кається у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину. Також суд враховує особу обвинуваченої, її вік, відсутність відомостей, які б негативно характеризували обвинувачену за її місцем проживання, а також позицію потерпілого, який претензій будь-якого характеру до обвинуваченої не заявив.

З огляду на такі фактичні обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченої, а також запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, є можливим без ізоляції обвинуваченої від суспільства й визначене сторонами угоди покарання у виді штрафу є обґрунтованим і таким, що відповідає санкції ч.1 ст. 126 КК України, як і розмір такого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження даної угоди про примирення та призначення обвинуваченій ОСОБА_5 за інкримінованим їй у цьому кримінальному провадженні кримінальним правопорушенням, покарання, узгоджене в такій угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення, укладеної в м.Бережани Тернопільської області 21 листопада 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №- 0000198 від 02 жовтня 2024 року між обвинуваченою ОСОБА_5 з однієї сторони та з іншої сторони потерпілим ОСОБА_6 , відповідають вимогам КПК та КК України, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вказаної угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним у судовому засіданні, що обвинувачена ОСОБА_5 , за обставин вказаних у обвинувальному акті, діючи умисно, вдарила потерпілого, внаслідок чого той зазнав фізичного болю, але не отримав тілесних ушкоджень, а тому її дії правильно кваліфіковані за ч.1 за ст. 126 КК України.

За вчинення такого кримінального правопорушення обвинуваченій ОСОБА_5 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення від 21 листопада 2024 року у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні стосовно обвинуваченої не обирався, цивільний позов не заявлявся; про процесуальні витрати, речові докази та інші заходи забезпечення кримінального провадження, суду не повідомлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 21 листопада 2024 року укладену в м.Бережани Тернопільської області між обвинуваченою ОСОБА_5 з однієї сторони та потерпілим ОСОБА_6 з другої сторони у кримінальному провадженні, внесеному 02 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №- 0000197.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України й призначити їй за це узгоджене сторонами угоди про примирення від 21 листопада 2024 року покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Обвинуваченому також роз`яснюється його право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1