ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/4247/22

Провадження № 1-кп/210/231/24

26 листопада 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

сторони кримінального провадження, які приймали участь у судовому розгляді: прокурори Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_13 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження, відомості про яке 24 вересня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001264 відносно:

ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українець, громадянин України, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта базова загальна середня, який не зареєстрований, безхатченко, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив тяжкий злочин за наступних фактичних обставин:

08.09.2022 року приблизно о 21:00 годині ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем свого тимчасово проживання - в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , а саме у вітальні спільно з господарем квартири, своїм знайомим ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку вважав за свою співмешканку, і ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вживав спиртні напої.

Під час спільного вживання спиртного, ОСОБА_18 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин до ОСОБА_17 почав її словесно ображати, та вдарив її рукою по обличчю. Дії ОСОБА_18 обурили ОСОБА_13 , викликавши у нього гостру неприязнь та намір на заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні вітальні квартири АДРЕСА_2 , діючи з умислом заподіяння ОСОБА_18 тілесних ушкоджень, не маючи наміру на позбавлення останнього життя, спочатку наніс тому руками почергово по одному удару в обличчя справа та зліва. Після цього ОСОБА_13 , продовжуючи свій злочинний намір на заподіяння ОСОБА_18 тяжких тілесних ушкоджень узяв в цій же кімнаті предмет виготовлений саморобним способом за типом бейсбольної біти, який тримаючи який у правій руці, навмисне, зі значною силою, завдав ОСОБА_18 вказаним предметом один удар в лобну ділянку ліворуч, один удар в лобну ділянку по середині, один удар в лобно-скроневу ділянку праворуч, три удари в потиличну ділянку голови; не менше п`яти ударів в ділянку обличчя справа та зліва; не менше одного удару в ділянці лівого передпліччя, не менше двох ударів в ділянку грудної клітки зліва, після чого вирішив, що досяг бажаного результату та перестав завдавати йому тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_13 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_18 тілесні ушкодження, які входять до комплексу: «Сполучена тупа травма тіла», до якої входять: садна в ділянці надперенісся, в лобній ділянці ліворуч; шість інфікованих забитих ран голови: в лобній ділянці голови ліворуч, в лобній ділянці по середині, в лобно-скроневій ділянці праворуч, три рани в потиличної ділянки; не менше п`яти окремо розташованих крововиливів в м`яких тканини обличчя справа та зліва; Консолідовані переломи 3,5 лівих ребер по середньо-паховій лінії з флегмонозним запаленням м`яких тканин в зоні переломів ребер, косо-поперечний перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки, з флегмонозним запаленням м?яких тканин. Всі ушкодження спричинені в один період, вірогідно у швидкій послідовності, виникли задовго до настання смерті (не менше ніж за два тижні, та не більше ніж за 2,5-3 тижні до настання смерті, згідно результатів судово-гістологічного дослідження та темп загоєння ушкоджених тканин), що може відповідати періоду часу приблизно з 19:00 годин 08.09.2022 року.

Згідно висновків судово-медичних висновків № 2324 від 07.10.2022 року, № 2324/1 від 07.10.2022 року, а також комісійної судово-медичної експертизи № 75 від 26.02.2024 року виявлені ушкодження, що входять до комплексу: «Сполучена тупа травма тіла, в сукупності, стосовно живих осіб, мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення (п. 2.1.1 та 2.1.3.о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», згідно Наказу №6 від 17.01.1995).

Всі виявлені у ОСОБА_18 тілесні ушкодження є складовими причини смерті та знаходяться в прямому причинному зв`язку з її настанням і відносно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, згідно пунктів 2.1.2 та 2.1.3 «правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року.

24.09.2022 року у ранковий час доби за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_18 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 75 від 26.02.2024 року смерть гр. ОСОБА_18 настала від множинних забійних ран голови та обличчя, саден м`яких тканин обличчя та верхніх кінцівок, переломів ребер зліва та лівої ліктьової кістки, з розвитком в посттравматичному періоді гнійно-некротичного запалення м`яких тканин та внутрішніх органів, які ускладнились септицемією (форма сепсису).

Вищевказаними діями обвинувачений ОСОБА_13 вчинив тяжке кримінальне правопорушення за частиною 1 статті 121 КК України за ознаками «умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння».

ІІ. Надані обвинуваченим ОСОБА_13 покази та позиція сторони захисту щодо пред`явленого обвинувачення

ОСОБА_13 визнав, що завдав ОСОБА_18 тяжкі тілесні ушкодження, у чому розкаюється. Надав показання, що 08.09.2022 року у вечорі він разом зі свідком ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 ) прийшли до квартири Орла. У квартирі був потерпілий. ОСОБА_21 з потерпілим сиділи випивали, почався конфлікт, обвинувачений втрутився, він захищав свою подругу ОСОБА_19 , якій ОСОБА_22 наніс удар. Також ОСОБА_22 зачепив і ОСОБА_15 , на що останній відповів також серією ударів, кулаком в обличчя 2 рази. Біля дивану була саморобна бита, вдарив потерпілого битою, суперечка відбувалась недовго. ОСОБА_20 стала між ними, обвинувачений побачив що в ОСОБА_22 кров і зупинився. ОСОБА_22 залишився ночувати, на наступний день потерпілий подзвонив брату, щоб той забрав його додому. Всі хто залишився ночувати (він, ОСОБА_20 , потерпілий, ОСОБА_21 ), продовжили разом вживали алкогольні напої, медична допомога ОСОБА_22 не надавалась (швидку не викликали), вмили його та намазали мазями. Потім брат наче купляв потерпілому мазі. Удари битою були хаотичні, ОСОБА_23 захищався, закривався руками, нагинався. В лікарню ОСОБА_22 категорично відмовлявся їхати та звертатись. Приблизно через чотири дні, тобто 12.09.2022 року ОСОБА_24 (потерпілого) до себе забрав його двоюрідний брат ОСОБА_25 з яким він мешкає, він себе відносно добре почував, сам пересуватись та додому пішов також самостійно.

На уточнюючі запитання обвинувачений пояснив, що вони перебували в квартирі по АДРЕСА_4 , власником якої був його знайомий ОСОБА_26 . З ним прийшла ОСОБА_17 , а ОСОБА_23 вже був у ОСОБА_27 . У цій квартирі вони ночували, і того вечора разом вживали спиртні напої. Конфлікт спочатку виник між ОСОБА_22 та ОСОБА_17 . ОСОБА_22 почав її ображати а потім вдарив ОСОБА_19 . Така поведінка ОСОБА_22 по відношенню до жінки обурила обвинуваченого, і він взяв дерев`яну биту (по типу бейсбольної), та почав завдавати нею удари по голові, тулубу та обличчю ОСОБА_22 . Такі дії вчинив щоб захистити ОСОБА_20 , яку ОСОБА_22 скривдив ні за що. Потім він припинив удари, допоміг ОСОБА_22 підвестись, витер кров, вмив, намазав мазями рани. Після цього усі разом продовжували далі розпивати спиртні напої. Мальцев почував себе добре, швидку не викликали. Обвинувачений сам колись мав такі пошкодження, то ж знав як оброблювати рани.

Також обвинувачений зазначив, що потерпілий після конфлікту вживав спиртні напої, і наступного дня теж, та в подальшому прожив більш ніж два тижні. Перший раз його допитували в райвідділі десь через тиждень після конфлікту, але тоді їх усіх відпустили. Він не заперечував факту конфлікту та побиття потерпілого ОСОБА_18 , але наміру завдати йому смерть він не мав.

Обвинувачений не погоджується з тим, що саме в наслідок його дій потерпілий ОСОБА_18 помер, тому просить суд визнати його винуватим за фактично вчинене діяння тяжкі тілесні ушкодження, а не за смерть потерпілого.

Сторона захисту просила суд перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_13 з частини 2 статті 121 КК України «за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження,небезпечного для життя в момент заподіяння,що спричинило смерть потерпілого» на частину 1 статті 121 КК України «за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. В обгрунтування своєї позиції покликається на висновок комісійної судово-медичної експертизи № 75 від 26.02.2024 року, зокрема, що комісією експертів підтверджено, що смерть ОСОБА_18 хоча і перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з завданими тілесними ушкодженням, однак викликана розвитком в посттравматичному періоді гнійоно-некротичного запалення м`яких тканин та внутрішніх органів, які складнились септицемією (форма сепсису). При цьому, потерпілий був 3-чі госпіталізований, однак залишив лікувальний заклад, при цьому після конфлікту і отримання тілесних ушкоджень пржив ще 16 днів. Крім того, експерти не виключають, що відмова від отимання медичної допомоги, могла призвести до погіршення йогго стану здоров`я і обтяжити негативні наслідки.

Крім того, сторона захисту просить суд виключити з обставин, що обтяжують покарання, обставину «вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння», оскільки доказів актів освідування не надано.

ІІІ. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, за встановлених фактичних обставин, повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів показаннями свідків, письмовими доказами - протоколами слідчих дій та додатками до них, висновками судових експертиз, речовими доказами.

На виконання вимог статті 349 КПК України з`ясовано думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджувалися в першу чергу, сторона захисту, у тому числі й обвинувачений, не заявляла клопотань про виклик у судове засідання свідків захисту. Сторона захисту та обвинувачений не заперечувала проти такого порядку дослідження доказів.

Відповідно до статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

За вимогами статті 95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Свідки обвинувачення допитані з дотриманням положень статті 352 КПК України, приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів. Сторонам кримінального провадження забезпечена можливість безпосереднього допиту свідків під час судового розгляду з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності.

Сторона захисту клопотань про виклик свідків захисту не заявляла.

Потерпіла ОСОБА_28 не виявила наміру бути допитаною в суді, надала до суду заяву, в які просить суд розглядати кримінальне провадження за її відсутності, та призначити покарання на розсуд суду. Цивільний позов не заявлений. (том 1, а.с. 33)

Сторони кримінального провадження не наполягали на виклику та допиті потерпілої.

Суд також не вбачає підстав для допиту потерпілої, враховуючи що за матеріалами справи останній стало відомо про смерть племінника ОСОБА_18 зі слів свідка двоюрідного брата померлого, та остання не була обізнана про події, що сталися. Крім того, свою позицію щодо міри покарання потерпіла вказала у своїй заяві.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні суду повідомив, що він знайомий з обвинуваченим, потерпілий ОСОБА_18 , який помер, був його двоюрідним братом. Зазначив, що 10-12 вересня, точніше не пам`ятає, брат зателефонував та сказав, що його побили, хто саме не уточнив, просив принести медикаменти. Свідок викликав для ОСОБА_18 швидку, яка його забрала, у лікарні ОСОБА_18 пробув не більше трьох годин і потім зателефонував, щоб його забрали. Брат телефонував з будинку на ОСОБА_30 , там мешкають ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , куди брат ( ОСОБА_22 ) пішов в гості. Свідок вважає, що вони всі там випивали. Зазначив, що коли він побачив брата, то його руки, голова та лице були сильно побиті, обличчя було синє. На наступний день, коли він забрав брата до себе додому, останній не хотів розповідати обставини бійки, лише сказав, що побився з обвинуваченим, з ОСОБА_33 , від швидкої відмовлявся. ОСОБА_18 пролежав вдома днів 10, не хотів лікуватись. Другий раз свідок викликав швидку, коли в ОСОБА_34 пішло опухання очей, приблизно 16-17 числа (вересня), лікарі приїхали і сказали, що якщо ОСОБА_18 не хоче щоб його забирали, вони його забирати не будуть. Коли він помер, свідок зателефонував у швидку допомогу та в поліцію. Загалом свідок викликав для ОСОБА_18 швидку допомогу три рази, не менше.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що померлий ОСОБА_18 був її другом. 08 вересня 2022 року під вечір події відбувалась у ОСОБА_35 та ОСОБА_36 на квартирі, де свідок періодично проживала з ними за адресою Будьонного 63. ОСОБА_31 помер до цих подій. ОСОБА_37 та ОСОБА_38 вже випивали. Свідок прийшла з ОСОБА_39 пізніше. ОСОБА_40 почав розпускати руки, ОСОБА_41 почав захищати її, а ОСОБА_24 почав бити свідка сильніше. Звідки взялась бита в квартирі свідку невідомо. Почалась бійка. ОСОБА_41 спочатку бив руками, потім битою. Вони бились вдвох, ОСОБА_26 сидів на дивані. Бійка тривала близько 10 хвилин. ОСОБА_22 били по голові, руках та тулубу. Мальцев наніс ОСОБА_42 близько 4-х ударів по голові. Свідок стала між ними (між ОСОБА_22 та ОСОБА_15 ) та припинила бійку. Свідок побігла до сусідки, для того щоб викликати швидку допомогу, але ніхто не відчинив. ОСОБА_41 почав надавати медичну допомогу, мазати кремом. Мальцев лежав на дивані три дні. Ці всі дні потерпілий ( ОСОБА_22 ) вживав їжу, вживав алкогольні напої, розмовляв, почував себе нормально. Був проти, щоб викликали швидку допомогу. ОСОБА_43 потерпілого забрав його на 4й день після конфлікту, вони ( ОСОБА_22 та його брат) пішли пішки, під руку. Свідок вважає, що ОСОБА_44 не хотів вбивати ОСОБА_22 , а конфлікт стався на фоні вживання горілки. Свідок також повідомила, що вони випили 4-6 пляшок по 0,5л. горілки, також була закуска. Ще прийшла наче ОСОБА_45 чи « ОСОБА_46 », також трохи випила з ними. Свідок після цих подій покинула квартиру 14 вересня. Їй відомо, що швидка приїхала до ОСОБА_22 24 вересня, за годину до смерті. Після подій 8 вересня до 24 вересня свідок не бачила ОСОБА_22 , 22 вересня останній не відчиняли двері. Свідку відомо, що у обвинуваченого був цироз печінки, на слідчому експерименті оперуповноважений повідомив це свідку. Також обвинувачений при допиті свідка зазначив, що день пробув в поліції, як свідок.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_47 показала суду, що вона приїздила на виклик 14.09 за адресою АДРЕСА_5 до потерпілого ОСОБА_18 , виклик був з інформацією про травму голови, травма живота та перелом зап`ястя. На дивані лежав чоловік з травмами, вони його оглянули та госпіталізували. Залишили його в лікарні «Тисячка». Також свідку відомо, що ОСОБА_18 перевезли до іншої лікарні, яку він покинув і потім знову йому викликали швидку. Свідок особисто його оглядала, потерпілий мав множинні травми голови, надати першу невідкладну допомогу на місці було не можливо, оскільки у потерпілого не було доступу до вен, його необхідно було госпіталізувати. У ОСОБА_18 був тяжкий стан, на голові були вже інфіковані рани, він був у свідомості та міг пересуватись сам. У ОСОБА_18 була венозна наркоманія та медики не змогли встановити катетер, тому потрібна була госпіталізація.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_48 показав, що вона працює у швидкій допомозі, по приїзду до потерпілого ОСОБА_18 , останній лежав в кімнаті на дивані, повернутий спиною до лікарів. Швидку допомогу викликав брат потерпілого. ОСОБА_18 відмовився від медичної допомоги та госпіталізації. Відповів, що почуває себе добре та відмовився від огляду. Був у свідомості, також відмовився підписувати документи. Цей огляд був ближче до 24 числа. Медики запропонували потерпілому госпіталізацію, оскільки їм було відомо, що він пішов з лікарні.

Суд не допитував свідка ОСОБА_16 , оскільки за повідомлення сторони обвинувачення останній помер. В матеріалах справи відсутні відомості про допит свідка ОСОБА_16 в порядку статті 225 КПК України, підстав для оголошення його показань, наданих на стадії досудового розслідування не вбачається.

Статтею 22 КПК встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, враховуючи, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону, тягар доведення обґрунтованості обвинувачення та, відповідно, надання доказів винуватості покладено на сторону обвинувачення, суд з власної ініціативи не може вживати активних дій для забезпечення явки свідків, які були допитані на стадії досудового розслідування, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності і неупередженості суду, відображеної, зокрема, у частині 6 статті 22 КПК.

Клопотань про допит інших свідків від сторони обвинувачення, а так само і захисту не надходило.

Окрім безпосередньо отриманих під час судового розгляду показів свідків, вина ОСОБА_13 у вчиненні злочину підтверджується дослідженими, з урахуванням позицій учасників судового провадження, письмовими доказами та судовими експертизами.

Згідно з протоколом огляду місця події від 24.09.2022 із додатками, оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_3 та виявлено, що на ліжку знаходиться труп - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Розташований в положенні лежачи на спині. Труп одягнутий - штани сірі. Кінцівки випрямлені вздовж осі тіла. Труп на дотик теплий на прикритих одягом ділянках тіла, дещо прохолодний на відкритих ділянках тіла. Трупні плями розташовані на задній та бокових ділянках, тулубу та кінцівок, при натисканні на них динамометром, із зусиллям 2кг/1см2, тричі по 3 сек зникають та відновлюють свій колір через 5-8сек (12:01). Шкіра обох передпліч вкрита темно-бурим та буро-чорним струпом, шкіра з ділянками шелушиння пергаментована, місцями поверхневі виразкові дефекти, з яких виділяється незначна кількість гнильного вмісту. Ушкодження: на перенісці, праворуч дрібні садна з підсохлою темно-бурою скоринкою, що вище рівня шкіри, які відшаровані по краям, наявна природна нерухомість лівого передпліччя в середній третині. На склепінні черепа тім`яної ділянки праворуч, лобної ділянки ліворуч, потиличної ділянки праворуч та ліворуч - не менше 4 виразкових дефектів, що нагадують інфіковані рани. Інших тілесних ушкоджень при зовнішньому огляді трупа не виявлено. Огляд проведено за добровільною щгодою ОСОБА_29 (Т.1 мат. КП, а.с. 9-14).

З протоколу огляду місця події та протоколу огляду речей від 26.09.2022 із додатками, вбачається, що слідчим за участі понятих було оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_2 , де було виявлено та вилучено: джинсові брюки чорного кольору з нашарування РБК; джинсові брюки сірого кольору з нашаруванням невідомої речовини з брудом; спортивна олімпійка з нашаруванням РБК; наволочка з нашаруванням РБК; фрагмент шпалери з нашаруванням РБК; виріз фрагменту тканини з дивана з нашаруванням РБК; дерев`яна бита з нашаруванням РБК та добровільно видані ОСОБА_13 . черевики шкіряні світло-коричневого кольору, на яких мається бруд серед якого маються плями візуально схожі на РБК. Огляд проведено за добровільною згодою ОСОБА_13 (Т.1 мат. КП , а.с. 19-27).

Постановою про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 26.09.2022р. і квитанціями до них визнано речовими доказами, речі та предмети, вилучені під час огляду місця події та огляду речей від 26.09.2022, а саме: джинсові брюки чорного кольору з нашаруванням РБК; джинсові брюки сірого кольору з нашаруванням невідомої речовини з брудом; спортивна олімпійка з нашаруванням РБК; наволочка з нашаруванням РБК; фрагмент шпалери з нашаруванням РБК; виріз фрагменту тканини з дивана з нашаруванням РБК;; черевики шкіряні світло - коричневого кольору, древ`яна бита з нашаруванням РБК (Т.1. мат. КП, а.с. 31-33).

З карти виїзду швидкої медичної допомоги №60 від 14.09.2022 року КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ДОР», встановлено що: «Адреса виклику: АДРЕСА_6 . Привід до виклику - травма голови. Район Металургійний. Прізвище, ім`я, по батькові з документа ОСОБА_18 , 41 рік, 06.12.1980. Подальше перебування особи: за направленням ШМД № супровідного листа 60 КП «КЛ №2» КМР». У лікарню травмпункт полі травма, час з 07.51 по 08.31 прийнятий. Тип виїзду за діагнозом - нещасний випадок. Виклик - первинний. Травма - кримінальна. Попередній діагноз: політравма. ЗЧМТ: струс головного мозку. Забійні рани голови. Закритий перелом променевої кістки ліворуч. Закрита травма живота. Відмова ОСОБА_18 : «Я відмовляюсь від медичної допомоги. Підпис». Дата захворювання 11.09.2022. Початок захворювання біля 13.00. Скарги на головокружіння, нудоту, 21 кратну рвоту, біль, набряк лівої верхньої кінцівки, біль в животі. Зі слів травму наніс невідомий в районі гаражів. Стан тяжкий. Положення пасивне, в ліжку, контактний. При огляді голови - ушиблені рани з залишками засохлої крові по всій волосяній частині голови. На обличчі - параорбітальні гематоми з двох сторін. Ліва верхня кінцівка з набряками. Області луча в типовому місці, спостерігається помірна біль, обмеження рухів, патологічна рухливість відсутня, без особливостей. Живіт правильної форми, помірно напружений, Помірна біль в епігастральній області. Від введення анальгетиків відмовився. Здійснити венозний доступ не можливо через відсутність периферичних вен на кінцівках. Проведена транспортна іммобілізація шиною Крамера лівої верхньої кінцівки» (Т.1 мат. КП, а.с. 48-49).

З карти виїзду швидкої медичної допомоги №99 від 14.09.2022 року КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ДОР», встановлено, що: «Адреса виклику: АДРЕСА_7 . Привід до виклику імпортування ОСОБА_18 , 41 рік, 06.12.1980. Подальше перебування особи: за направленням інших ЛПЗ 2МЛ. У лікарню №1МЛ травмпункт травматологія. Огляд чергового лікаря - відмовився. Тип виїзду за діагнозом - перевезення хворого. Попередній діагноз: закритий перелом ліктьової кістки зліва. Множинні забої, інфіковані садна голови, обличчя, кінцівок, тулуба. Дата захворювання 12.09.2022. Початок захворювання біля 18:00. Скарги на головну біль, слабкість, головокружіння, біль в передпліччі, біль в області спадин. Зі слів побили три невідомих, забрали мобільний телефон, в районі магазину «Восход». За медичною допомогою не звертався. Зранку викликали швидку, доставлений до лікарні № 2, оглянутий травматологом, нейрохірургом, направлений на лікування до ЛПУ за місцем мешкання. В області обличчя, голови, обох кінцівок, грудної клітини спостерігаються множинні застарілі ушиби, ссадна з зловонним ексудатом жовто-зеленого кольору, зона гіперемії оточуючих шкіряних покровів. Область передпліччя зліва відмовився від огляду, через біль при знятті рукава кофти. Транспортований в Міську лікарню № 1, травматологічне відділення, стан стабільний. (Т.1 мат. КП, а.с. 51-52).

З карти виїзду швидкої медичної допомоги №158 від 23.09.2022 року КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ДОР», встановлено, що: «Адреса виклику: АДРЕСА_8 . Привід до виклику - болить голова. Район Металургійний. Прізвище, ім`я, по батькові з документа ОСОБА_18 , вік 41 рік, 06.12.1980 . Тип виїзду за діагнозом - нещасний випадок. Попередній діагноз: політравма від 14.09.22. ЗЧМТ. Струс головного мозку від 14.09.22. Інфіковані рани голови, верхніх кінцівок. Відмова - від підпису відмовився. Дата захворювання 14.09.22. Скарги від огляду, надання допомоги категорично відмовляється. ШМД викликав брат. 14.09. біля 07.00 випав із 3 поверху, отримав: політравма, ЗЧМТ, струс головного мозку, подряпини голови, верхніх кінцівок, був обстежений ШМД, надана допомога травмпункту в умовах МКЛ №2 та МКЛ №1. Від шпиталізації до закладу відмовився, самостійно пішов. Від обстеження на місці виклику відмовляється. Візуально: на волосистій частині голови численні рани із серозним відторженням, ознаки вторинного нагноювання. Шкіра верхніх кінцівок також мають численні, доволі великі подряпини із ознаками вторинного загоювання, переважно на правій верхній кінцівці. Від надання медикаментозної допомоги відмовляється, передай до ЦПМСД №1...» (Т.1 мат. КП, а.с. 53-54).

З протоколів слідчих експериментів із додатками за участю свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_49 , встановлено, що під час їх проведення свідки за участю судово-медичного експерта продемонстрували в умовах ОКЗ «Бюро СМЕ» ДОР» механізм спричинення (утворення) тілесних ушкоджень виявлених у трупа потерпілого ОСОБА_18 (Т.1 мат. КП, а.с. а.с.64-65).

Згідно з протоколів пред`явлення особи до впізнання та довідок до них (Т.1 мат. КП, а.с. 116-117, 124-125), проведених за участі свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , свідки вказали саме на ОСОБА_13 як на особу, яка спричинила ушкодження ОСОБА_18 .

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-22/32960-ХЗ від 03.11.2022 предмет, вилучений 26.09.2022 р. в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , є спортивним інвентарем, і не є холодною зброю (Т.1 мат. КП, а.с. 111-113).

Згідно висновку експерта №2324 (Т.1 мат. КП, а.с. а.с.67-70) складеного в період з 26.09.2022 року по 07.10.2022 року встановлено наступне.

При судово-імунологічному дослідженні крові трупа гр. ОСОБА_18 встановлена група крові А з ізогемаглютиніном анти-В. Акт № 362 від 26.09.2022р. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа гр. ОСОБА_18 не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропиловий, пропиловий, ізобутиловий бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти. Акт №2506 від 27.09.2022р.

При судово-гістологічному дослідженні шматочків внутрішніх органів трупа гр. ОСОБА_18 виявлено: «Рановий дефект шкіри з тонким роговим шаром з некротичними змінами і колоніями бактерій в дермі, з вогнищевим крововиливом, ознаками продуктивного запалення та епітелізації у його стінці (реакція Перлса негативна, об`єкт «край інфікованої рани голови»). Гнійно-некротичні зміни з численними бактеріальними колоніями, перифокальним продуктивним запаленням, морфологічними ознаками васкуліту, вираженим повнокров`ям судин, лейкостазами у їх просвітах, в одному з не промаркованих об`єктів, що представлений сполучною тканиною і судинами (реакція Перлса негативна). Дифузне гнійне запалення, поширені ділянки продуктивного запалення, некротичні зміни м`язових волокон з домішкою колоній бактерій, морфологічні ознаки васкуліту, повнокров`я судин, лейкостази у їх просвітах, у двох інших не промаркованих об`єктах, що представлені поперековосмугастими м`язовими волокнами з прошарками сполучної тканини та судинами (реакція Перлса негативна).Пневмонія з серозно-гнійним, гнійним характером ексудату у порожнинах альвеол, з вогнищевим абсцедуванням, некрозами легеневої тканини та домішкою численних колоній бактерій. Десквамація альвеолярного епітелію у просвіти легеневих комірок. Гнійний бронхіт. Дистрофічні зміни клітин кори задниркової залози. Гіпоплазія білої пульпи селезінки. Вогнищева помірно виражена гіпертрофія міокарду. Хронічний гепатит. Дрібновогнищевий тіпоматоз строми підшлункової залози». Акт №7972 від 06.10.2022р.

Судово-медичний діагноз: Основний: Садна в ділянці надперенісся, в лобній ділянці ліворуч; Шість інфікованих забитих ран голови: в лобній ділянці голови ліворуч, в лобній ділянці по середині, в лобно-скроневій ділянці праворуч, три рани в потиличної ділянки; не менше п`яти окремо розташованих крововиливів в м`яких тканини обличчя справа та зліва; Консолідовані переломи 3,5 лівих ребер по середньо- паховій лінії з флегмонозним запаленням м`яких тканин в зоні переломів ребер. Косо-поперечний перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки, з флегмонозним запаленням м`яких тканин.

Ускладнння: Септицемія-гнійна абсцедуюча пневмонія, гнійно-некротичне запалення всіх ушкоджених ділянок тіла з колоніями бактерій. Септична селезінка...

На підставі вказаних даних судово-медичної експертизи за фактом смерті гр. ОСОБА_18 , 1980 року народження, з огляду на відомі обставини випадку та у відповідності до поставлених питань, судово-медичний експерт відділення експертизи трупів Криворізького районного відділу КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» ОСОБА_50 надав наступні висновки:

Смерть настала від тілесних ушкоджень, які ходять до комплексу: «Сполучена тупа травма тіла», яка супроводжувалася множинними забитими ранами голови, переломами ребер та кісток передпліччя, та ускладнилася в своєму перебігу розвитком септицемії, що підтверджується результатами судово-медичної експертизи трупа та даними додаткових методів дослідження.

При експертизі трупа були виявлені тілесні ушкодження, які входять до комплексу: «Сполучена тупа травма тіла», до якої входять: Садна в ділянці надперенісся, в лобній ділянці ліворуч; Шість інфікованих забитих ран голови: в лобній ділянці голови ліворуч, в лобній ділянці по середині, в лобно-скроневій ділянці праворуч, три рани в потиличної ділянки; не менше п`яти окремо розташованих крововиливів в м`яких тканини обличчя справа та зліва; Консолідовані переломи 3,5 лівих ребер по середньо- паховій лінії з флегмонозним запаленням м`яких тканин в зоні переломів ребер. Косо-поперечний перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки, з флегмонозним запаленням м`яких тканин.

Всі виявлені тілесні ушкодження в область голови, тулуба та кінцівок прижиттєві, виникли задовго до настання смерті (не менше ніж за два тижні, та не більше ніж за 2,5-3 тижні до настання смерті, згідно результатів судово- гістологічного дослідження та темп загоєння ушкоджених тканин) виникли внаслідок прямої багаторазової травматизації тупим (-ми) твердим (-ми) предметом (-ами). Такими предметами могли бути кулак, коліно, лікоть, взута (невзута) нога, інші предмети з подібними властивостями. Даний висновок підтверджується характером ушкоджень, локалізацією їх на обличчі (як на виступаючих так і на западаючих ділянках голови), розташування їх в межах різних ділянок та поверхнях тіла, поширеність та різна інтенсивність крововиливів в осередках ушкоджень, видові характеристики ушкоджень (морфологічні особливості шкірних ран садна, прямий розгинальний механізм переломів ребер).

Шість забитих ран голови виникли від дії твердого тупого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, з жорсткою конструкцією, видовженої форми. Це підтверджується однотипністю даних ран, чіткими краями та видовженою формою. Більш детально визначити механізм утворення забитих ран голови не представляється можливим через значне загоєння ушкоджень та їх значне гнійне запалення.

Виявлені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження, які входять до комплексу: «Сполучена тупа травма тіла, в сукупності, стосовно живих осіб, мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення (п. 2.1.1 та 2.1.3.о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», згідно Наказу №6 від 17.01.1995.).

При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа спирти не виявлені.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2324/1 від 07.10.2022 року (додаткова експертиза), трупу ОСОБА_18 (Т.1 мат. КП, а.с. 73-77) вбачається, що при експертизі трупа були виявлені тілесні ушкодження, які входять до комплексу: «Сполучена тупа травма тіла», до якої входять: Садна в ділянці надперенісся, в лобній ділянці ліворуч; шість інфікованих забитих ран голови: в лобній ділянці голови ліворуч, в лобній ділянці по середині, в лобно-скроневій ділянці праворуч, три рани в потиличної ділянки; не менше п`яти окремо розташованих крововиливів в м`яких тканини обличчя справа та зліва; Консолідовані переломи 3,5 лівих ребер по середньо- паховій лінії з флегмонозним запаленням м`яких тканин в зоні переломів ребер, Косо-поперечний перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки, з флегмонозним запаленням м`яких тканин.

Всі виявлені тілесні ушкодження в область і, тулуба та кінцівок прижиттєві, виникли задовго до настання смерті (не менш ніж за два тижні, та не більше ніж за 2,5-3 тижні до настання смерті, згідно результатів судово-гістологічного дослідження та темп загоєння ушкоджених тканин), виникли внаслідок прямої багаторазової травматизації тупим(-ми) твердим (-ми) предметом (-ами). Такими предметами могли бути кулак, коліно, лікоть, взута (невзута) нога, інші предмети з подібними властивостями. Даний висновок підтверджується характером ушкоджень, локалізацією їх на обличчі (як на виступаючих так і на западаючих ділянках голови), розташування їх в межах різних ділянок та поверхнях тіла, поширеність та різна інтенсивність крововиливів в осередках ушкоджень, характеристики ушкоджень (морфологічні особливості шкірних ран садна, прямий розгинальний механізм переломів ребер).

Шість забитих ран голови виникли від дії твердого тупого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, з жорсткою конструкцією, видовженої форми. Це підтверджується однотипністю даних ран, чіткими краями та видовженою формою. Більш детально визначити механізм утворення забитих ран голови не представляється можливим через значне загоєння ушкоджень та їх значне гнійне запалення.

Виявлені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження, які входять до комплексу: «Сполучена тупа травма тіла, в сукупності, стосовно живих осіб, мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечні для життя в момент спричинення (п. 2.1.1 та 2.1.3.о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», згідно Наказу №6 від 17.01.1995.). Немає об`єктивний ознак різночасовості утворення тілесних ушкоджень. Ступінь загоєння ушкоджених м`яких тканин має один період.

Між тілесними ушкодженнями, що входять до комплексу «сполучена тупа травма тіла», наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок. Зважаючи на характер виявленої травми, відсутність ушкоджень головного мозку, потерпілий міг самостійно пересуватися після отримання ним всього комплексу тілесних ушкоджень.

Зважаючи на ступінь загоєння ушкоджених м`яких тканин, дані судово-гістологічного дослідження, з урахуванням гнійно-некротичних змін м`яких тканин, виявлені тілесні ушкодження могли виникнути за 2-2,5-3 тижні до настання смерті.

Зважаючи на кількість окремо розташованих ушкоджень, їх індивідуальні особливості, було заподіяно шість ударів предметом з жорсткою конструкцією - один в лобну ділянку ліворуч, один в лобну ділянку по середині, один в лобно-скроневу ділянку праворуч, три удари в потиличну ділянку голови; В ділянку обличчя справа та зліва було заподіяно не менше 5 ударів предметом (предметами) з обмеженою контактуючою поверхнею; В ділянці лівого передпліччя був заподіяний не менше одного удару зі значною силою предметом з обмеженою контактуючою поверхнею та жорсткою конструкцією. Ушкодження в ділянці лівого передпліччя за своїм механізмом могло виникнути при спробі потерпілого прикритися від ударів; В ділянці грудної клітки зліва було заподіяно не менше двох ударів предметом (предметам) з обмеженою контактуючою поверхнею.

Положення потерпілого та нападника могло бути будь-яким та змінювалося. Виявлені тілесні ушкодження не могли виникнути при само травмуванні, на що вказує їх характер та локалізація. Всі ушкодження спричинені в один період, вірогідно у швидкій послідовності.

Неможливо визначити стан алкогольного сп`яніння під час вчинення відносно нього злочину, оскільки одразу після отримання ним тілесних ушкоджень судово-токсикологічне дослідження не проводилося.

Смерть настала від тілесних ушкоджень, які ходять до комплексу: «Сполучена тупа травма тіла», яка супроводжувалася множинними забитими ранами голови, переломами ребер та кісток передпліччя, та ускладнилася в своєму перебігу розвитком септицемії, що підтверджується результатами судово-медичної експертизи трупа та даними додаткових методів дослідження. Зважаючи на динаміку розвитку трупних явищ при дослідженні в морзі та на місці події, смерть його настала за 2-3 години до огляду трупа на місці його виявлення.

Всі виявлені ушкодження, що входять до комплексу «сполученої травми тіла» є безпосередньою причиною його смерті. Всі виявлені тілесні ушкодження в область голови, тулуба та кінцівок прижиттєві, виникли задовго до настання смерті (не менше ніж за два тижні, та не більше ніж за 2,5-3 тижні до настання смерті, згідно результатів судово-гістологічного дослідження та темп загоєння ушкоджених тканин), що може відповідати періоду часу приблизно з 19:00 годин 08.09.2022 року.

Згідно з Висновком експерта №2324/2 (Т.1 мат. К.П., а.с.80-83) механізм утворення тілесних ушкоджень, їх кількість та локалізація, що були встановлені під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_18 відповідають показанням свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_51 під час слідчого експерименту від 07.10.2022р.

Відповідно до пункту 3 «Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року N 6 експертизи у відділі проводяться з метою усунення протиріч між раніше проведеною експертизою та іншими матеріалами справи у випадку необґрунтованості висновків або сумнівів особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора, судді або суду в правильності згаданої експертизи.

Суд, з метою повного та всебічного встановлення обставин у справі, з урахуванням вимог статті 332 КПК України, за клопотанням сторони захисту призначив у справі комісійну судово-медичну експертизу для конкретизації: механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілим, які призвели до його смерті; причинно-наслідкового зв`язку настання смерті потерпілого ОСОБА_18 з отриманими ушкодженнями, враховуючи, що медична допомога ОСОБА_18 у період з 08.09.2022р. до 23.09.2022 року не надавалась, та останній після госпіталізації покинув лікувальний заклад.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи за№ 75 від 26.02.2024р вбачається, що комісією експертів у гр. ОСОБА_18 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:

-садна обличчя (в ділянці над переніссям);

-множинних забійних ран голови та обличчя (в лобній області по центру і зліва, в лобно-скроневій області справа та в потиличній області) з крововиливами в м`які покривні тканини голови та обличчя, з розвитком в посттравматичному періоді інфікування (запальних та некротичних змін);

-крововиливів в м`які тканини обличчя справа та зліва з розвитком в посттравматичному періоді гнійного запалення;

-закритої травми грудної клітини з переломами 3-го та 5-го ребер зліва по середньо-пахвовій лінії, крововиливами в м`які тканини грудної клітини в проекції 3-6-го ребер між передньо-пахвовою та задньо-пахвовою лініями, з розвитком в посттравматичному періоді серозно-гнійної пневмонії, гнійного бронхіту та гнійно-некротичного запалення м`яких тканин грудної клітини;

-закритого косо-поперечного перелому лівої ліктьової кістки в нижній третині з крововиливами в м`які тканини лівого передпліччя навколо перелому, з розвитком в посттравматичному періоді гнійно-некротичного запалення м`яких тканин.

Також згідно судово-медичної документації («Висновок експерта» 2324) у гр. ОСОБА_18 в області обох передпліч шкіряні покрови набряклі, пігментовані, з ділянками шелушіння та екскоріації, з ділянками темно-бурого та темно-чорного кольору, вказані зміни можуть бути наслідками загоєння глибоких саден або поверхневих ран з розвитком в посттравматичному періоді гнійно-некротичного запалення.

Виявлені у гр. ОСОБА_18 тілесні ушкодження спричинені в короткий проміжок часу, послідовність отримання яких встановити не можливо, у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у гр. ОСОБА_18 тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння (садно під підсохлою буро- червоною коринкою, вище рівня оточуючої шкіри з відшаруванням по периферії; рани з щільними гнійними валикоподібними припіднятими краями; переломи ребер з ознаками консолідації) та дані судово-гістологічного дослідження (м`які тканини в місцях ушкоджень з гнійно-некротичними змінами та дифузним гнійним запаленням з численними бактеріальними колоніями, ознаками продуктивного запалення та епітелізації, морфологічними ознаками васкуліту, тощо), комісія експертів приходить до підсумків, що термін спричинення тілесних ушкоджень становить біля 2-3 тижнів до настання смерті, тобто термін їх отримання відповідає даті події в матеріалах кримінального провадження.

Всі виявлені у гр. ОСОБА_18 тілесні ушкодження, є складовими в настанні його смерті і тому розмежуванню по ступеню тяжкості не підлягають та відносно живих осіб мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, згідно пунктів 2.1.2. та 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року.

Виявлені у гр. ОСОБА_18 тілесні ушкодження у вигляді саден не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від неодноразової механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя та верхніх кінцівок, яким могла бути і рука, нога або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями.

Тілесні ушкодження у вигляді забійних ран голови та обличчя, переломів ребер та лівої ліктьової кістки, спричинені від неодноразової механічної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою жорсткою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) у вищевказані анатомічні ділянки, яким могла бути і палиця, бита або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у гр. ОСОБА_18 тілесних ушкоджень, комісія експертів приходить до підсумків, що після отримання тілесних ушкоджень до розвитку загрозливих для життя явищ гр. ОСОБА_18 міг виконувати активні дії, але вказати їх об`єм та тривалість не можливо, у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних.

Смерть гр. ОСОБА_18 настала від множинних забійних ран голови та обличчя, саден м`яких тканин обличчя та верхніх кінцівок, переломів ребер зліва та лівої ліктьової кістки, з розвитком в посттравматичному періоді гнійно-некротичного запалення м`яких тканин та внутрішніх органів, які ускладнились септицемією (форма сепсису).

Всі виявлені у гр. ОСОБА_18 тілесні ушкодження, є складовими причини смерті та знаходяться в прямому причинному зв`язку з її настанням і відносно живих осіб мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, згідно пунктів 2.1.2. та 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року.

Згідно матеріалів кримінального провадження первинна кваліфікована медична допомога гр. ОСОБА_18 була надана 14.09.2022 року працівниками швидкої медичної допомоги та співробітниками КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР», тобто приблизно на 6-ту добу від моменту спричинення тілесних ушкоджень. Співробітники швидкої медичної допомоги виконували повторний виїзд на виклик з приводу надання медичної допомоги гр. ОСОБА_18 23.09.2022 року, але від надання медикаментозної допомоги він відмовився. Враховуючи вищевказане гр. ОСОБА_18 за кваліфікованою та спеціалізованою медичною допомогою звернувся не своєчасно, а його відмова від отримання медичної допомоги, могла призвести до погіршення його стану здоров`я і обтяжити негативні наслідки.

Характер виявлених у гр. ОСОБА_18 тілесних ушкоджень та виражені гнійно-запальні процеси, дають можливість комісії експертів вказати, що при своєчасному наданні кваліфікованої спеціалізованої медичної допомоги в умовах спеціалізованого медичного закладу, було можливо запобігти негативних наслідків, тобто смерті.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_52 (доповідач в експертизі) зазначила, що смерть ОСОБА_18 настала від множинних забійних ран голови та обличчя, саден м?яких тканин обличчя та верхніх кінцівок, переломів ребер зліва та лівої ліктьової кістки, з розвитком в посттравматичному періоді гнійно-некротичного запалення м?яких тканин та внутрішніх органів, які ускладнились септицемією. Всі виявлені у потерпілого ОСОБА_22 тілесні ушкодження є складовими у настанні його смерті і тому вони відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі що є небезпечними для життя. В посттравматичному періоді мало місце інфікування, що призвело до ускладнення, розвитку гнійно-некротичних змін, сепсис. Між ушкодженнями та смертю ОСОБА_22 є причинний зв`язок. Також уточнила, що після виникнення тілесних ушкоджень, розпочався гнійно-запальний процес, що в цілому привело до інфікування та септицемії. У разі своєчасного лікування не виключено запобігання смерті. Враховуючи характер ушкоджень, ускладнених гнійно-некротичними процесами в посттравматичному періоді, не може бути розмежовано кожне ушкодження окремо. Травма «усугубилася» інфекційним запаленням, яке призвело в своєму перебігу до розвитку сепсису. Наявність прижиттєвих хвороб померлого комісією експертів не досліджувалося, за відсутності медичних даних про них. Зміни у Мальцеві розвивались 16 днів. Експерт також підтвердила, що характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_18 та виражені гнійно-запальні процеси, дали можливість комісії експертів прийти до висновку, що при своєчасному наданні Мальцеву кваліфікованої спеціалізованої медичної допомоги в умовах спеціалізованого медичного закладу, було можливо запобігти негативних наслідків, тобто його смерті.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Згідно з частиною першою статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів слід керуватися критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Згідно з статтею 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до статті 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність - достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Правдивість та об`єктивність показань свідків, не викликають сумнівів та суперечностей, узгоджуються як між собою, так і з показаннями обвинуваченого, письмовими матеріалами та висновками судових експертиз. Досліджені судом докази є належними, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Причетність обвинуваченого ОСОБА_13 та його винуватість у завданні ОСОБА_18 тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження,небезпечного для життя в момент заподіяння, не оспорюється обвинуваченим та сторостоною захисту і підтверджується сукупністю досліджених доказів під час судового розгляду.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 1 статті 121 КК України за вище встановлених обставин.

ІІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.

Враховуючи зібрані в справі докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_13 слід визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 1 статті 121 КК України та кваліфікувати його дії як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Суд не вбачає підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 2 статті 121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, враховуючи наступні встановлені обставини та фактичні дані, що їм відповідають.

Правова природа кваліфікації злочинів пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення та доказування у визначений кримінальним процесуальним законом спосіб двох важливих обставин: 1) факту вчинення суб`єктом злочину суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту поведінки у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Ознаки суб`єктивної сторони вчинених злочинів та особливості психічного ставлення обвинуваченого до вчинених діянь і їх наслідків встановлюються судами на підставі характеру вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення, на підставі встановлених судом фактичних обставин вчинених злочинів, що закріплені належними і допустимими доказами, зібраними в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, та оціненими відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів.

З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинно-наслідковому зв`язку між собою.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується умислом щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (прямим/непрямим) і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідний наслідок). За таких обставин суб`єкт злочину усвідомлює можливість настання кінцевого наслідку (смерть потерпілого) в результаті заподіяних тілесних ушкоджень.

Питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події. Визначальним при цьому є і суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

У разі заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень за відсутності умислу на вбивство або заподіяння більш тяжкої шкоди здоров`ю, дії винного слід кваліфікувати за наслідками, що фактично настали.

Під час розгляду кримінального провадження суд, з дотриманням вимог статей 10, 22 КПК створив необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Згідно з статтею 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Висновки експертів не мають наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, однак підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Частина 2 статті 17 КПК передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом.

На переконання суду, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_13 за стандартом доведення «поза розумним сумнівом» його винуватість за ч. 2 ст. 121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого не доведено достатніми доказами.

У цій справі встановлено, що обвинувачений ОСОБА_13 бейсбольною битою (дерев`яною), у короткий проміжок часу у швидкій послідовності умисно завдав ОСОБА_18 численних ударів, у тому числі по голові, тулубу, обличчю тощо, від чого у потерпілого виникли тілесні ушкодження у виді ссадин, забійних ран голови та обличчя, переломів ребер та лівої ліктьової кістки, закритої травми грудної клітини з переломами, тощо.

Спосіб, обставини нанесення ударів, їх локалізація, ступінь заподіяння тілесних ушкоджень, а також поведінку обвинуваченого до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про відсутність у ОСОБА_13 прямого умислу на вбивство потерпілого.

З показань свідків та обвинуваченого встановлено, що нанесенню тілесних ушкоджень передувала сварка між ОСОБА_18 та свідком ОСОБА_51 , на захист якої вступився обвинувачений ОСОБА_13 . ОСОБА_13 наносив удари хаотично, нецілеспрямовано, та побачивши у ОСОБА_18 кров коли між ними стала ОСОБА_17 , зупинився, допоміг потерпілими умитись, витер поранення, наклав на них мазь, після чого вся компанія, разом з власником квартири ОСОБА_53 (на момент розгляду кримінального провадження помер) продовжила розпивати спиртні напої. При цьому ОСОБА_18 відмовився від виклику швидкої медичної допомоги, і наступного дня продовжив вживати алкоголь. Лише через декілька днів після побиття, в період з 10-12 вересня 2022 року, ОСОБА_18 зателефонував свідку ОСОБА_29 , який є його двоюрідним братом, та останній прибув на місце подій, побачив що ОСОБА_18 був побитий, та вирішив його забрати до себе додому, куди вони й вирушили. При цьому ОСОБА_18 самостійно пересувався, про обставини побиття не хотів розповідати, відмовився від лікування та виклику швидкої допомоги.

14 вересня 2022 року свідок ОСОБА_29 , тобто через 6 днів після подій, викликав швидку допомогу, оскільки ОСОБА_18 скаржився на погане самопочуття. ОСОБА_18 забрали до лікарні, де він пробув не більше трьох годин і потім зателефонував свідку ОСОБА_29 , щоб той його забрав.

Свідок ОСОБА_47 , яка приїздила на виклик 14.09.2022 до потерпілого ОСОБА_18 , повідомила, що пацієнта було госпіталізовано, оскільки надати першу невідкладну допомогу на місці не вдалося, так як у нього була «венозна» наркоманія та відсутній доступ до вен, що унеможливлювало встановити катетер.

З досліджених судом письмових матеріалів справи встановлено, що 14.09.2022 року ОСОБА_18 каретою швидкої допомоги доставлений до КП «Криворізька лікарня №2» КМР» з попереднім діагноз: політравма. ЗЧМТ: струс головного мозку. Забійні рани голови. Закритий перелом променевої кістки ліворуч. Закрита травма живота, де відмовився від медичної допомоги. Зі слів ОСОБА_18 травму наніс невідомий в районі гаражів. Від введення анальгетиків відмовився. У подальшому, цього ж дня ОСОБА_18 був перевезений каретою швидкої допомоги до КП «Криворізька лікарня №1», де відмовився від огляду чергового лікаря. У ОСОБА_18 зафіксовано множинні забої, інфіковані садна голови, обличчя, кінцівок, тулуба, в області обличчя, голови, обох кінцівок, грудної клітини спостерігались множинні застарілі ушиби, ссадна з зловонним ексудатом жовто-зеленого кольору. Транспортований в травматологічне відділення у стабільному стані.

Однак ОСОБА_18 самостійно покинув лікарню.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи, в кримінальному провадженні наявна відповідь на запит №2894 від 19.09.2022 року з КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» (Т.1. мат. КП, а.с.46), з якої вбачається, що ОСОБА_18 звертався за медичною допомогою в приймальне відділення КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» 14.09.2022р о 07.51 годині. Після огляду лікарем встановлений діагноз: Закритий перелом н/3 (нижньої третини) лівого ліктьової кістки. Множинні забої, інфіковані садна голови, обличчя, кінцівок та тулуба. Рекомендовано амбулаторне лікування за місцем мешкання.

Згідно з цього ж висновку встановлено, що в матеріалах кримінального провадження наявна відповідь на запит №795 від 06.10.2022 з КП «Криворізька міська лікарня №1» КМР» (Т.1 мат. КП, а.с.57), з якої вбачається, що ОСОБА_18 був доставлений 14.09.2022 о 10.30 бригадою ШМД до приймального відділення КП «Криворізька міська лікарня №1» КМР» після огляду спеціалістами КП «КМКЛ №2» КМР з попереднім діагнозом: Закритий перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки. Пацієнт самовільно покинув приймальне відділення без огляду черговим лікарем...»;

Також судом встановлено, що на лінію «102» зі станції швидкої медичної допомоги надійшло повідомлення про те, що потерпілий ОСОБА_18 надійшов з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, забійні рани голови, закритий перелом середньої третини лівої променевої кістки, закрита травма живота, обставини побиття невідомими особами біля гаражу. Вказана подія була зареєстрована як «Хуліганство», зареєстровано в журналі ЄО за № 12697, 127000 від 14.09.2022 (мат. КП, а.с. 38-40).

Також в матеріалах кримінального провадження містяться пояснення ОСОБА_18 від 14.09.2022року щодо обставин отримання тілесних ушкоджень та побиття і викрадення мобільного телефону, і наявний протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14 вересня 2022 у якому ОСОБА_54 просить органи поліції не проводити розслідування по факту нанесених йому тілесних ушкоджень 12 вересня 2022 року невідомими особами, оскільки останній вважає, що це його особиста справа. Жодних претензій до поліції та невідомих осіб не має (мат. КП, а.с. 41-42).

На підставі протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення і пояснень ОСОБА_18 16.09.2022 складено висновок по матеріалу ЄО за № 12697, 127000 від 14.09.2022 про відсутність ознак кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_18 завдана незначна фізична та матеріальна шкода (мат. КП, а.с. 36-46).

Тобто побиття ОСОБА_18 та наявності у останнього станом на 14.09.2022 року тілесних ушкоджень у виді ЗЧМТ, СГМ, забійних ран голови, закритого перелому середньої третини лівої променевої кістки, закритої травми живота, без внесення відомостей до ЄРДР, як того вимагають положення статті 214 КПК України та проведення досудового розслідування, органом досудового розслідування визнані як незначна фізична шкода, та не кваліфіковані як кримінальне правопорушення.

Також судом встановлено, що 23 вересня 2022 року ОСОБА_18 відмовився від надання медикаментозної допомоги по приїзду швидкої допомоги, та його було передано до АДРЕСА_9 , де він також відмовився від отримання медичної допомоги.

З висновків експерта, та показань, які надала експерт в суді, встановлено, що характер виявлених у гр. ОСОБА_18 тілесних ушкоджень та виражені гнійно-запальні процеси, дають можливість стверджувати, що при своєчасному наданні кваліфікованої спеціалізованої медичної допомоги в умовах спеціалізованого медичного закладу, було можливо запобігти негативних наслідків, тобто смерті.

Згідно з висновків судових експертиз, всі виявлені у гр. ОСОБА_18 тілесні ушкодження, є складовими причини смерті та знаходяться в прямому причинному зв`язку з її настанням і відносно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Однак, як встановлено комісією експертів, і підтверджується висновками експертиз, та показаннями експерта ОСОБА_55 смерть гр. ОСОБА_18 настала від множинних забійних ран голови та обличчя, саден м`яких тканин обличчя та верхніх кінцівок, переломів ребер зліва та лівої ліктьової кістки, з розвитком в посттравматичному періоді гнійно-некротичного запалення м`яких тканин та внутрішніх органів, які ускладнились септицемією (форма сепсису).

Згідно медичної термінології септицемія це форма сепсису, для якої характерна відсутність гнійних метастазів як при септикопіємії та швидкий перебіг. Сепсис - (гниття) - патологічний процес дисфункції органів, в основі якого лежить реакція організму у вигляді синдрому системної запальної відповіді, яке спричинюють різні інфекційні чинники при наявності бактеріємії.

Встановлена під час судового розгляду сукупність обставин свідчить про те, що смерть потерпілого могла і не настати, оскільки перебіг посттравматичного періоду після отриманих ушкоджень ускладнилось розвитком септицемії (форми сепсису), який призвів до гнійно-некротичного запалення не лише м`яких тканин, а й внутрішніх органів, що вбачається з висновків експертиз.

Такому перебігу посттравматичного періоду, на переконання суду, сприяла поведінка потерпілого ОСОБА_18 , який впродовж 16 (шістнадцяти) днів від госпіталізації відмовився, від лікування відмовився, залишив медичний заклад, куди був доставлений каретою швидкої допомоги на 6-й день після травми, що достовірно підтверджено письмовими матеріалами та показаннями свідка.

Крім того, після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення правоохоронними органами від медичних працівників про побиття ОСОБА_18 , яке зареєстроване в ЄО за № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 як «Хуліганство», жодних належних процесуальній дій не вчинено, перевірка завершена з підстав, що завдана ОСОБА_18 майнова й фізична шкода є незначною, попри те, що характер тілесних ушкоджень, які були зазначені в повідомлені медичних працівників свідчили про те, що вони не є легкими тілесними, і не є справою приватного обвинувачення, що не перешкоджало правоохоронним органам внести в порядку статті 214 КПК України відомості про кримінальне правопорушення та розпочати досудове розслідування.

Факт побиття ОСОБА_18 був відомий правоохоронним органам, та проігнорований виключно на підставі заяви ОСОБА_18 , написаної у відділені поліції через 6-ть (шість) днів після отриманих ушкоджень, в які потерпілий зазначив, що сам з усім розібрався.

На час розгляду справи у суді відсутні відомості про те, що ОСОБА_18 не усвідомлював що відмова від медикаментозного лікування (антибіотики, знеболюючі, тощо), а так само й відмова від госпіталізації та залишення лікувального закладу, може призвести до таких негативних наслідків, як гнійно-некротичні запалення м`яких тканин та внутрішніх органів, які ускладнились септицемією (форма сепсису), які вплинули на перебіг загоювання в посттравматичному періоді, отриманих тілесних ушкоджень.

Тяжкі тілесні ушкодження це ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння або такі, що в клінічному перебігу через різні проміжки часу викликають явища, які загрожують життю і без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються або можуть закінчитися смертю.

Тобто, тяжкі тілесні ушкодження не завжди мають такий похідний наслідок, як смерть потерпілого.

Суд враховує, що попередження смерті, обумовлене наданням медичної допомоги, не береться до уваги саме під час оцінки загрози життю за таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан це стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що пройшов після їх заподіяння, отже перебуває з ними в прямому причинно-наслідковому зв`язку.

У даному провадженні не викликає сумнівів, що обвинувачений ОСОБА_13 завдав потерпілому ОСОБА_18 тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження,небезпечне для життя в момент заподіяння.

Однак, згідно висновків експертиз, досліджених судом, експертами не встановлено, що ОСОБА_18 перебував в загрозливому стані, який призвів до такого похідного наслідку як смерть потерпілого. Не вбачається такого стану і з показань свідків та письмових матеріалів.

Оскільки ОСОБА_18 після отриманих тілесних ушкоджень прожив 16 днів, самовільно залишив лікувальний заклад, куди був госпіталізований на 6-й день травми, відмовився від належного медичного лікування, а за висновком комісійної судово-медичної експертизи своєчасне лікування могло б запобігти настанню смерті ОСОБА_18 , тобто не виключено будь-яке інше розуміння подій, тому у суду є обґрунтовані сумніви, що виключно в результаті протиправних дій ОСОБА_13 настала смерть потерпілого.

Тому суд приходить до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого у даному провадження не доводиться за критерієм «поза розумним сумнівом».

За висновками експертиз хоча смерть ОСОБА_18 і перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими ушкодженнями, однак з цих же висновків експертиз вбачається, що на перебіг причинно-наслідкового зв`язку у посттравматичному періоді вплинули інші фактори (відмова потерпілого від госпіталізації та лікування), що призвело в решті-решт до розвитку гнійно-некротичних процесів м`яких тканин та внутрішніх органів, ускладнених сепсисом, тому суд не може погодитись з тим, що смерть ОСОБА_18 , враховуючи встановлені обставини справи, беззаперечно є похідним наслідком виключно умисних протиправних дій ОСОБА_13 .

Суд критично ставиться до покликань прокурора на позицію Верховного суду України, викладеної в постанові від 24 січня 2024 року при розгляді справи № 766/12874/17, з огляду на наступне.

По-перше, вказана постанова не містить обов`язкових правових висновків, позицій , оскільки цією постановою скасовано ухвалу апеляційного суду, який залишив без змін вирок місцевого суду про перекваліфікацію дій засудженого з ч.2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, з підстав відсутності належних та достатніх мотивів прийнятого ним рішення. Справа скерована на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно за наявності для цього передбачених у законі підстав, дослідити необхідні докази, проаналізувати й оцінити їх у сукупності, навести мотиви ухвалення судового рішення.

По-друге, у справі № 766/12874/17 фактичні обставини завдання тілесних ушкоджень та їх перебіг суттєво відрізняються від обставин у справі ОСОБА_13 , зокрема у справі, на яку покликалась у дебатах прокурор, потерпіла з моменту нанесення їй тяжкого тілесного ушкодження, до моменту смерті прожила лише 1,5 доби, після приїзду швидкої допомоги одразу після отримання ушкоджень від медичної допомоги не відмовилась, але відмовилась від госпіталізації, а другий виклик швидкої був наступного дня після ушкодження.

У справі ОСОБА_13 достеменно встановлено, що потерпілий ОСОБА_18 після отримання тілесних ушкоджень продовжував вживати алкоголь, від виклику швидкої відмовився, був госпіталізований до лікарні на 6-1 день після травми, відмовився від медикаментозного лікування, самостійно залишив медичний заклад, після чого надавав пояснення поліції, яка не знайшла підстав для внесення відомостей до ЄРДР за відсутності значної шкоди.

Тому вказана прокурором постанова не може бути застосована до обставин справи за обвинуваченням ОСОБА_13 .

За наведених вище обставин, суд вважає, що обвинувачення за частиною 2 статті 121 КК України не доведено, а дії ОСОБА_13 слід кваліфікувати саме за ч. 1 ст. 121 КК України.

Мотиви призначення відповідного покарання.

Згідно зі статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень..

Згідно частини 5 статті 12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення за частиною 1 статті 121 КК України є тяжким злочином.

При визначені виду та розміру покарань суд керується вимогами статей 65-68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За пунктом 4 частини 1 статті 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі статті 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до статті 66 КК України обставиною, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

Суд не вбачає підстав визнавати щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_13 , враховуючи наступне.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Під час розгляду провадження ОСОБА_13 висловив жаль з приводу подій, що мали місце під час спільного розпивання алкогольних напоїв з потерпілим, вину визнав щодо тілесних ушкоджень та обставин їх заподіяння. З досліджених письмових матеріалів, а так само й показань свідків вбачається, що після конфлікту, ОСОБА_13 продовжив розпивати з ОСОБА_18 спиртні напої, хоча і допоміг йому умитися та намазав мазями рани. Проте у подальшому ОСОБА_13 не намагався жодним чином допомогти ОСОБА_18 , та якимось чином покращити його стан у посттравматичний перебіг не купляв ліків, не відвідував, грошової допомоги не надавав і навіть не цікавився його станом.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_13 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд відхиляє твердження захисту, що ця обставина не доведена, оскільки стороною обвинувачення доведено необхідність визнання обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння Факт вживання алкоголю на квартирі у ОСОБА_53 , де сталася подія злочину, підтверджено самим обвинуваченим під час його допиту, а так само і показаннями допитаних у судовому засіданні свідків. Тобто, зазначена обставина підтверджена в ході судового розгляду кримінального провадження. .

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, оскільки категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права передусім є недискримінаційним підходом, та не є неупередженістю, оскільки це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину за статтею 12 КК України та межі покарання за санкцією статті КК України відповідатимуть один одному, ай те, що покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного, особою винного. До того ж складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

Визначаючи ступінь тяжкості злочину необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення, а саме: форми вини, мотивів, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків). Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання, призначене особі, за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_13 скоїв тяжкий умисний злочин щодо життя та здоров"я людини офіційно не працевлаштований, немає міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання, раніше не судимий (в силу ст. 89 КК України), на обліку у лікаря нарколога не знаходиться, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, виходячи із положень статті 65 КК України, принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, тяжкість злочинів та можливі негативні наслідки у випадку своєчасного неприпинення злочину, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину і вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства, тобто ОСОБА_13 має бути призначене покарання лише у виді позбавленням волі.

При визначені строку покарання, суд враховує особу обвинуваченого та умови, за яких було вчинено злочин, а так само й поведінку обвинуваченого після злочину, який самоусунувся від допомоги потерпілому, та жодним чином не сприяв його одужанню та збереженню життя.

За встановлених обставин, суд не вбачає підстав для призначення покарання в мінімальних межах санкції статті. Суд вважає, що за відсутності обставин, що пом`якшують покарання, наявності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи обставини вчинення злочину, ОСОБА_13 доцільно призначити покарання в максимальному розмірі санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Покарання у виді позбавлення волі перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України не вбачається.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз. відповідно до статті 124 КПК слід стягнути з обвинуваченого.

ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою 16 листопада 2022 року, - тому строк відбування покарання слід відраховувати з дня обрання запобіжного заходу.

Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу спливає, з огляду на вид та міру покарання, яке призначається судом, наявність ризику ухилення від відбування покарання, відсутність міцних соціальних зв"язків, місця проживання, з метою забезпечення виконання вироку в частині призначеного обвинуваченому судом покарання, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який чи скасування раніше застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної силу. Тому строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою - слід залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому у терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає, що термін попереднього ув`язнення з 16.11.2022 року по дату набрання законної сили вироку, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-370, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з моменту обрання запобіжного заходу, тобто з 16 листопада 2022р., зарахувавши ОСОБА_13 на підставі частини 5 статті 72 КК України термін попереднього ув`язнення з 16 листопада 2022 року по дату набрання законної сили вироку, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - тримання під вартою в Державній установі "Криворізька установа виконання покарань №3", залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Речові докази: джинсові брюки чорного кольору з нашаруванням РБК; джинсові брюки сірого кольору з нашаруванням невідомої речовини з брудом; спортивна олімпійка з нашаруванням РБК; наволочка з нашаруванням РБК; фрагмент шпалери з нашаруванням РБК; виріз фрагменту тканини з дивана з нашаруванням РБК;; черевики шкіряні світло - коричневого кольору, які зберігаються у камері речових доказів ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до квитанції № 1610 знищити.

Речовий доказ - дерев`яна бита з нашаруванням РБК, яка зберігаються у камері речових доказів ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до квитанції № 1612 знищити.

Стягнути з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, витрати на проведення судових експертиз(сектор досліджень зброї відділу судової експертизи № 1 (м. Кривий Ріг) лабораторії судової експертизи (м. Кривий Ріг) , код бюджетної класифікації 24060300, а саме:

судової експертизи зброї №CE-19/104-22/32960-Х3 від 03.11.2022 вартістю 755,12 гривень.

Матеріали кримінального провадження, внесеного 24.09.2022 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001264 - залишити у справі № 210/4247/22, провадження 1-кп/210/231/24.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1