Справа № 346/5331/24
Провадження № 1-в/346/517/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия клопотання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія №41» ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Татарів м.Яремче Івано-Франківської області, громадянина України, неодруженого, працюючого неофіційно, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

засудженого 06.11.2017 Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за п.4 ч.2 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

Начальник ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» ОСОБА_8 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з поданням, в якому просить замінити засудженому ОСОБА_5 невідбутий ним строк покарання більш м`яким.

Подання мотивовано тим, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.11.2017р. за ст.. 115 ч.2 п. 4 КК України до 12 років позбавлення волі. На підставі ст.. 72 ч.5 КК України зараховано в строк відбування покарання перебування під вартою за період часу затримання по 21.06.2017р. включно, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні позбавлення волі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 30.07.2019 року на підставі ст.. 72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.06.2017 по 11.01.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. За час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» засуджений не допускав вимог режиму утримання, заходи стягнення та заохочення не застосовувались. З 25.01.2018р. відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія №41» в якій порушення встановленого порядку відбування покарання майже не допускав, мав одне стягнення, яке на теперішній час погашене. Був працевлаштований у виробничій майстерні установи, залучався до робіт по благоустрою колонії, за що мав чотири заохочення. З 15.05.2023р. переведений до дільниці соціальної реабілітації. Працевлаштований робітником на «Лісова компанія «Лаванда», а також за особистою заявою залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до них територій, поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством. До роботи відноситься добросовісно та має сумлінну поведінку, за що оголошено два заохочення. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». У відношенні до представників адміністрації ввічливий та тактовний, виконує їхні вимоги. Соціальні зв`язки з рідними втрачені, виконавчі листи до установи не надходили. Оскільки ОСОБА_5 відбув 2/3 строку призначеного покарання та став на шлях виправлення, ініціатор подання вважає, що наявні підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

В судовому засіданні представник адміністрації колонії подання підтримав, просив суд його задовольнити та замінити засудженому невідбуту ним частину покарання більш м`яким.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі, оскільки він вважає, що став на шлях виправлення та довів це своєю сумлінною поведінкою.

Захисник засудженого в судовому засіданні, посилаючись на позитивну характеристику ОСОБА_5 та його працевлаштування, просив замінити йому покарання у виді позбавлення волі на пробаційний нагляд.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання не заперечувала та вважала за можливе замінити засудженому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі, оскільки ОСОБА_5 довів, що став на шлях виправлення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд доходить висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.(ч.3 ст.82 КК України).

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, зокрема: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (п.3 ч.4 ст.82 КК України).

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі; 2) він став на шлях виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

При вирішенні даного питання судом враховуються положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.11.2017р. за п. 4 ч.2 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі. Початок строку: 26.04.2017 р. У відповідності до ст.. 72 ч.5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з часу затримання по 21.06.2017 року включно.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 30.07.2019 року на підставі ст.. 72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.06.2017 по 11.01.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Кінець строку: 09.08.2028 р.

На даний час засуджений відбув 2/3 призначеного строку покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Отже, становлення особи на шлях виправлення розцінюється як сукупність даних щодо прагнення засудженого до такого виправлення, тобто позитивні зрушення в його поведінці, так й його ставленні до праці, які, в свою чергу, свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання.

При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення має ґрунтуватись не лише на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Діюче законодавство наголошує на тому, що при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, слід ретельно з`ясувати той факт, що засуджений став на шлях виправлення, що вбачається із сукупності даних, а саме: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці тощо.

В той же час, однією із обов`язкових умов для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність засудженим, що він став на шлях виправлення.

Так, відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ "Коломийська виправна колонія (№ 41)" від 05.09.2024 р. засуджений ОСОБА_5 перебуває в місцях позбавлення волі з 26.04.2017р. За час відбування покарання допускав порушення встановленого режиму, за що було накладено одне дисциплінарне стягнення. За добросовісне виконання покладених обов`язків та сумлінну поведінку оголошено шість заохочень. З 15.05.2023р. відбуває покарання у дільниці соціальної реабілітації, за заявою засудженого залучається безоплатно до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством. До роботи відноситься добросовісно та має сумлінну поведінку. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного «Підготовка до звільнення». У відношенні до представників адміністрації колонії тактовний, ввічливий., виконує їхні вимоги.

Згідно довідки ДУ "Коломийська виправна колонія (№ 41)" від 05.09.2024 про наявність заохочень та стягнень на засудженого ОСОБА_5 до останнього застосовано 7 заохочень (02.07.2019, 02.01.2020, 04.10.2021, 04.07.2022, 04.04.2023, 04.10.2023, 01.04.2024) у виді подяки за зразкову поведінку та добросовісне ставлення до праці. Крім того, до ОСОБА_5 застосовано одне стягнення (07.02.208) у виді догани за відмову від робіт по благоустрою ДКДіР, яке на даний час погашено, отже відповідно до п.14 ст.134 КВК України ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень немає.

Слід зазначити, що стягнення на засудженого накладалося 07.02.2018 року, на початку строку відбування покарання. Після цього за шість років відбування покарання засуджений не отримав жодного стягнення, натомість отримав сім заохочень, що вказує на стійкі позитивні зміни в поведінці засудженого.

Відповідно до довідки № 173 про працевикористання засудженого ОСОБА_5 , останній з січня 2022 по квітень 2023р. працював за договорами ЦПХ та отримував щомісячний заробіток від 60 до 600 гривень. З травня 2023р. і по теперішній час засуджений працевлаштований робітником в «Лісова компанія «Лаванда» м. Коломия, стабільно отримує заробітну плату, розмір якою варіюється в залежності від кількості відпрацьованих людиноднів.

З характеристики, наданої директором СУІП ТОВ «Лісова компанія «Лаванда» слідує, що в лісопильно-палетній дільниці з 13.10.2022 року працює підсобним робітником ОСОБА_5 , який за короткий час набув досвід роботи, характеризується позитивно, до праці відноситься добросовісно, самокритичний, визнає власні упущення. Користується авторитетом серед колег по роботі, скромний в побуті. З правилами внутрішнього трудового розпорядку ознайомлений. За час роботи на підприємстві порушень трудової дисципліни не допускав. В колективі підтримує рівні відносини з усіма членами бригади, працівниками підприємства.

Крім цього, суд бере до уваги матеріали особової справи засудженого, з яких слідує наступне. Так, з рапорту від 24.06.2019р. вбачається, що ОСОБА_9 був працевлаштований у виробничій майстерні. До виконання змінних завдань відносився добре, проявляв розумну ініціативу у виробничому процесі, норми виробітку виконував (а.о.с. 100).

Заявою від 11.05.2022р. засуджений просив залучити його до робіт з благоустрою колонії позачергово та без оплати праці (а.о.с. 114).

З довідки про працевикористання засудженого №233 вбачається, що ОСОБА_5 в 2020-2021р. також періодично залучався до праці, поступово інтенсивність його роботи збільшувалась (а.о.с. 121).

Відповідно до заяви засудженого ОСОБА_5 від 15.05.2023, останній просив начальника ДУ «Коломийська виправна колонія №41» позачергово залучити його без оплати праці до робіт з благоустрою колонії та прилеглих до них територій, а також поліпшення жотлопобутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством (а.о.с. 134).

Відповідно до заяви засудженого ОСОБА_5 від 18.08.2023 на ім`я начальника ДУ «Коломийська виправна колонія №41», останній просив не застосовувати до нього ст..101 КВК України (а.о.с. 126).

Відповідно до довідки з особової справи, комісією установи при вирішенні питання відповідно до ст.101 КВК України щодо переведення засудженого після відбуття ним 1/2 строку покарання засуджений визнаний таким, що став на шлях виправлення, але було відмовлено у зміні умов тримання згідно заяви засудженого (а.о.с. 129).

Згідно висновку про можливість залучення засудженого на роботах за межами дільниці соціальної реабілітації, комісією було прийнято рішення, що ОСОБА_5 може бути працевлаштований за межами дільниці соціальної реабілітації установи (а.о.с. 154).

Відповідно до відомостей щодо проведення оцінки ризиків повторного вчинення правопорушення на засудженого ОСОБА_5 , такий ризик оцінено на середньому рівні, ризик ймовірної небезпеки для суспільства також середній.

Крім цього, суд бере до уваги висновок комісії установи щодо ступеня виправлення засудженого, відповідно до якого вбачається, що з урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, ОСОБА_5 набрав 89 балів, тобто значно перевищив бар`єр в 65 балів (мінімальна кількість балів для висновку про виправлення засудженого), що в підсумку свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Отже, головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання є не тільки сплив певної частини строку покарання, а й факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

За змістом кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення характеризується окрім зразкової поведінки, й сумлінним ставленням до праці за весь період перебування у виправній колонії, з урахуванням даних про особу.

Згідно вимог чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу довели своє виправлення та стали на шлях виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 фактично відбув 2/3 призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, за цей час сумлінно здійснював процес виправлення, починаючи з другого року перебування в установі відбування покарання має зразкову поведінку, за період всього строку перебування в установах відбування покарання добросовісно і сумлінно ставився до праці, проявляє ініціативу та бажання працювати, брав участь у реалізації програм диференційного виховного впливу, має позитивні плани на майбутнє та позитивні результати їх реалізації, готовий до змін, що вказує на те, що засуджений став на шлях виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Статтею 51 КК України визначено види покарань, які можуть бути застосовані судом, серед яких більш м`яким покаранням відносно позбавлення волі на певний строк є обмеження волі.

Відповідно до ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років. Обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Обставин, які виключають можливість відбування засудженим ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, відповідно до вимог ст..61 КК України, судом не встановлено.

Отже, суд приходить до висновку, що подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія №41» ОСОБА_7 про заміну засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, більш м`яким покаранням підлягає задоволенню. При цьому суд вважає за можливе замінити покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі, враховуючи тяжкість та характер злочину, за який засуджено ОСОБА_5 , а саме особливо тяжкий злочин пов`язаний з позбавлення життя людини, особу засудженого, його характеристику та даних за весь час відбування покарання. Саме туму суд вважає, що заміна покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді пробаційного нагляду, як про те зазначав захисник, не буде справедливим та невідповідатиме меті покарання.

Також суд вважає за необхідне, із застосуванням вимог ст..72 КК України зарахувати в строк відбування покарання у виді обмеження волі засудженому час його перебування в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» з дня заміни невідбутої частини покарання до моменту набрання цієї ухвалою законної сили з розрахунку, що одному дню такого перебування відповідають 2 (два) дні обмеження волі.

На підставі наведеного та ст.ст.72, 82 КК України, керуючись ст.537,539 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія №41» ОСОБА_7 задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.11.2017 року за п.4 ч.2 ст.115 КК України, більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців 29 днів.

Зарахувати в строк відбування покарання у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_5 час його перебування в Державній установі «Коломийська виправна колонія (№41)» з 11.10.2024 року до моменту набрання цієї ухвалою законної сили (якщо вона не буде скасована чи змінена) з розрахунку, що одному дню такого перебування відповідають 2 (два) дні обмеження волі.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали. Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 11.10.2024 о 15 год. 30 хв.

Головуючий суддя : ОСОБА_1