Провадження № 1-в/592/511/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільненого від призначення покарання,

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою розглядається.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про приведення у відповідність вироку Білопільського районного суду Сумської області від 18.10.2023 згідно чинних змін у законодавстві відносно ст.185 КК України за Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024.

Ухвалою суду від 19.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав.

Представник ДУ «Сумська виправна колонія № 116» у судове засідання не з`явився.

Встановлені судом обставини. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

18.10.2023 вироком Конопотського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим та попереднім вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2023 року, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 3 (три) місяці. Зараховано ОСОБА_4 в строк відбутого покарання ту частину покарання, яка відбута ним за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2023 року, тобто за період з 10 лютого по 18 жовтня 2023 року.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.06.2023 справа № 592/5653/23, ОСОБА_4 визнаний винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 304, ч. 4 ст. 186 КК України. Призначено ОСОБА_4 покарання: за ч. 1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років. На підставі ст. 71 КК України, із застосуванням ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на строк 1 місяць за попереднім вироком Білопільського районного суду Сумської області від 03.01.2023 року, який набрав законної сили 03.02.2023 року, до покарання, призначеного за новим вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 місяць. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його затримання в порядку ст. 208 КПК України, тобто з 10.02.2023 року.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме:

- 07.02.2023 крадіжка майна вартістю 2578,00 грн. (ч.4 ст.185 КК України).

Згідно вимог частини 3 статті 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, тобто клопотання розглядається в межах вимог.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караними є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2023 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення - становить більше 2684 грн. (1342 х 2 = 2684 грн.).

Таким чином вказане діяння не може вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого ОСОБА_4 засуджений зазначеним вироком, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд приходить до висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, суд вбачає підстави для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання за ч.4 ст.185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України

Оскільки вироком Конопотського міськрайонного суду Сумської області від 18.10.2023 було застосовано ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим та попереднім вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2023 року, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 3 (три) місяці, на даний час ОСОБА_4 звільнений від покарання за ч.4 ст.185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, тому вважати ОСОБА_4 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,

постановив:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільненого від призначення покарання задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 , від призначеного покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 18.10.2023 за ч.4 ст.185 КК України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1