Провадження № 1-кп/638/1902/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши без проведення судового розгляду у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000 від 28 серпня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Димерка Броварського району Київської області, з середньою освітою, не маючого на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, військовослужбовця на посаді майстра 3 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону ударних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , будучи поставленим на підставі витягу з наказу № 198 (по стройовій частині) від 11 липня 2024 року командира військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та призначеним наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11 липня 2024 року № 207-РС на посаду майстра 3 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 3 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу на посаді майстра 3 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 3 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Так, у невстановлений час, але не пізніше 27 серпня 2024 року, ОСОБА_4 , всупереч ст. 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № 863 від 08.07.1999 року (зі змінами), а також ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» № 62/95-ВР від 15.02.1995 року (зі змінами), перебуваючи за адресою свого фактичного мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон та світову мережу «Інтернет» у мобільному додатку «Телеграм» замовив особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР. Надалі, сплативши вказане замовлення та отримавши координати його розташування, забрав у невстановленому в ході досудового розслідуванні місці, тим самим придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, таким чином почав зберігати для особистого вживання, без мети збуту.

27 серпня 2024 року під час огляду місця події, у період часу з 15 год. 37 хв. по 15 год. 45 хв., за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , добровільно видав скляну лампочку з нагаром бурого кольору та дві згорнуті купюри, змотані клейкою стрічкою; скляну лампочку з нагаром бурого кольору та кристалічною речовиною блакитного кольору, які відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» «Харківського науково-дослідний експертно-криміналістичний центр» № СЕ-19/121-24/25534-НЗПРАП від 06 вересня 2024 року містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса якої в перерахунку на масу наданої речовини та в перерахунку на масу сухого залишку складає: 0,1296 г., 0,0013 г., 0,0015 г., 0,0905 г., 1,0082 г., які ОСОБА_4 , незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Разом з обвинувальним актом до суду надійшла заява обвинуваченого про роз`яснення йому вказаних вище положень КПК України та надання добровільної згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

ОСОБА_4 подав заяву про беззаперечне визнання своєї винуватості, яка складена у присутності захисника ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, підстав для призначення розгляду у судовому засіданні даного обвинувального акту, відповідно до ч. 3 ст. 382 КПК України, суд не вбачає. А тому суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.

Суд, дослідивши матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості, доходить висновку, що він вчинив кримінальне правопорушення проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку обвинуваченим, дані про його особу.

Обвинувачений не одружений, не має на утриманні неповнолітніх або неповнолітніх дітей, з середньою освітою, військовослужбовець на посаді майстра 3 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону ударних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не судимий.

Обставинами, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому відсутні.

З урахуванням зазначених обставин, обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпеку вчиненого проступку, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення проступку, соціальну характеристику особи: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, відсутність судимостей, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, суд доходить висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових проступків є призначення покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд керується також положенням п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року, згідно з яким суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати за проведення експертизи стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 65, ч. 1 ст. 309 КК України, ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , судові витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-24/25534-НЗПРАП від 06 вересня 2024 року в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000771 від 28 серпня 2024 року, а саме: один опечатаний полімерний сейф-пакет № 5505804 з пояснювальним написом, висновок експерта № СЕ-19/121-24/25534-НЗПРАП від 06 вересня 2024 року, вміст упаковки - нашарування речовини на поверхнях наданих на дослідження предметів містять в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса якої в перерахунку на масу сухих залишків, становить 0,1296 г., 0,0013 г., 0,0015 г., 0,0905 г., кристалічна речовина зеленого кольору масою 1,6760 г., яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса якої, в перерахунку на масу наданої речовини, становить 1,0082 г., направлені до камери схову Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області відповідно до квитанції про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу № 1235 - знищити.

Речові докази у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000771 від 28 серпня 2024 року, а саме: мобільний телефон «VivoY21» блакитного кольору, без чохла, ІМЕІ-1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ-2: НОМЕР_3 , серійний номер: НОМЕР_4 W з sim-картою мобільного номеру телефону НОМЕР_5 оператору зв`язку «Vodafone»; мобільний телефон - «realme ui» зеленого кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_6 , ІМЕІ-2: НОМЕР_7 , серійний номер: НОМЕР_8 , з sim-картою мобільного номеру телефону НОМЕР_9 оператору зв`язку «Київстар» - вважати повернутими власнику (законному володільцю).

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393,395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти днів з моменту проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку ст. 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченої та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок складено та надруковано в нарадчій кімнаті 23 вересня 2024 року в одному примірнику.

Головуючий