Справа №630/991/24 Провадження № 1-кп/630/49/24
В И Р О К

Іменем України

29 жовтня 2024 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Люботин кримінальне провадження №0000396 від 10.07.2024 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин, Харківського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого вироком Люботинського міського суду Харківської області від 14.05.2024 за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 150 годин, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у порушенні вимог ст. 28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, у період з березня 2024 року по липень 2024 року систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї колишньої цивільної дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він разом проживав та перебував у сімейних відносинах, вів спільний побут, що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втрати енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку.

Так, відповідно до протоколу серії ВАД №094584 від 15.04.2024 року, ОСОБА_4 , 16.03.2024 о20:30 годині знаходячись за місцем мешкання колишньої співмешканки ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно неї насильство в сім`ї, а саме сварку в ході якої висловлювався в її бік нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, пошкодив вхідні двері, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою Люботинського міського суду Харківської області від 18.04.2024, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. на користь Держави.

Також, відповідно до протоколу серії ВАД №096841 від 17.05.2024 року, ОСОБА_4 , 25.04.2024 о05:40 годині знаходячись за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 ,в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно колишньої співмешканки ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме подзвонив за номером мобільного телефону, та вчинив сварку в ході якої висловлювався в її бік нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою Люботинського міського суду Харківської області від 30.05.2024, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.

Також, відповідно до протоколу серії ВАВ №873671 від 21.06.2024 року, ОСОБА_4 , 21.06.2024 о17:00 годині знаходячись за місцем мешкання колишньої співмешканки ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно колишньої співмешканки ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме стукав у двері квартири, вчинив сварку в ході якої висловлювався в її бік нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим повторно вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Постановою Люботинського міського суду Харківської області від 02.07.2024, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб.

Таким чином, ОСОБА_4 будучи особою, яка неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП по відношенню до своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він раніше перебував у цивільних сімейних відносинах, у період з березня 2024 року по липень 2024 року, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та наслідки своїх протиправних дій і бажаючи їх настання, вчиняє психологічне насильство по відношенню до колишньої співмешканки, яке виражається у вигляді словесних образ, які полягають у висловлюваннях на її адресу нецензурної лайки та погроз застосування відносно неї фізичного насильства.

У період з березня 2024 року по липень 2024 року, ОСОБА_4 умисно та цілеспрямовано, маючи на меті застосовувати систематичне психологічне насильство, переслідував потерпілу ОСОБА_5 , а саме: без її бажання з`являвся до неї додому, влаштовував сварки, вибивав вікна та двері до її оселі, перестрічав її на шляху до роботи та додому, при небажаних з боку потерпілої зустрічах влаштовував сварки, ображав її нецензурною лайкою, телефонував їй без її бажання та в телефонному режимі погрожував розправою та у месенджерах надсилав повідомлення образливого та принижуючого характеру.

Внаслідок таких систематичних дій ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 постійно піддається залякуванням, приниженням, переслідуванням, психологічним стражданням, перебуває у стані емоційного пригнічення, суттєво погіршилася якість її життя, у неї спостерігається погіршення психологічного самопочуття, зниження самооцінки, втрата позитивних емоцій та жаги до життя.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, погодився з його кваліфікацією, та показав, що проживав разом із ОСОБА_5 два роки у неї вдома за адресою АДРЕСА_3 та рік у нього вдома. Вони деякий час обидва працювали, потім він не працював. У них відбувалися сварки через зловживанням алкоголем, під час яких він ображав співмешканку нецензурною лайкою і вона викликала поліцію. Потім вони зі співмешканкою розійшлися, але він хотів повернутися і один раз зламав двері у її помешканні. Алкоголь він вживати не перестав і через 4 дні він бажає їхати кодуватися. Зараз з ним живе його син, якому виповнилося 17 років і який закінчив школу та отримує професійну освіту. Матеріальним утриманням сина займається його матір, також, син купує собі речі за рахунок власної пенсії за втратою годувальника. Він не пам`ятає, коли в останній раз купував щось своєму сину.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють обставини вчиненого злочину і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, проти чого не заперечували сторони кримінального провадження.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує його дії за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршенні якості життя потерпілої особи.

При дослідженні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, не одружений, не працює, з його слів, зловживає алкоголем, має неповнолітнього сина, матеріальним утриманням якого не займається, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, згідно досудової доповіді органу пробації стосовно ОСОБА_4 існує високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень небезпеки для суспільства.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття.

Обставинами які обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до нетяжкого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, наведені вище дані про особу обвинуваченого, те що він зловживає алкоголем, характеризується позитивно, раніше судимий, та, будучи засудженим у травні 2024 року за кримінальний проступок, висновків для себе не зробив та продовжував вчиняти протиправні дії до липня 2024 року.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст.126-1 КК України, у виді обмеження волі строком на один рік.

Зважаючи на те, що вирок Люботинського міського суду Харківської області від 14.05.2024 стосовно ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України на даний час не набрав законної сили, суд враховує правову позицію об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладену у постанові від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17 (провадження 51-8867кмо18), згідно до якої, визначення законодавцем більш суворих правил призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, ніж за сукупністю злочинів, обумовлено саме фактом вчинення нового злочину (нових злочинів) після постановлення попереднього вироку, тобто після того, як цю особу вже було засуджено за інший злочин (інші злочини), але вона не зробила висновків зі своєї попередньої протиправної поведінки та факту її засудження, а навпаки продовжила злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком. Таким чином, суди, призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили.

Тому, враховуючи, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Люботинського міського суду Харківської області від 14.05.2024 за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, який не набрав законної сили і покарання не відбуте, йому необхідно згідно до ч. 1 ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком, яке у перерахунку на обмеження волі складатиме 10 днів.

Разом з цим, відповідно до вимог ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Тому, відповідно до пункту 5 ч. 1, ч. 3 ст. 91-1 КК України суд застосовує до ОСОБА_4 , який вчинив домашнє насильство, обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці. Суд вважає, що такий обмежувальний захід сприятиме виправленню обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Люботинського міського суду Харківської області від 14 травня 2024 р. за ч.1 ст. 125 КК України у перерахунку на дні обмеження волі, згідно п.4 ч. 1 ст. 72 КК України, у виді 10 днів обмеження волі, та враховуючи правила складання покарань, призначити ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді обмеження волі на строк один рік та десять днів.

Строк відбування покарання у виді обмеження волі обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік в установі відбування покарання - виправному центрі.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Речові докази: мобільний телефон чорного кольору «Xiaomi Redmi 8» який зберігається у потерпілої ОСОБА_5 залишити у потерпілої ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Люботинський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1