Дата документу 05.09.2024Справа № 643/3517/18
Провадження № 1-кп/554/128/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому, судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001391 від 12.03.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, освіта неповна середня, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

02.09.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

10.03.2004 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ст.69, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 26.08.2005 року звільнений на підставі Закону України «Про амністію»,

24.10.2006 року Євпаторійським міським судом АР Крим за ч.2 ст.15 ч.2 ст.152, ч.3 ст.152, ч.3 ст.185, ч.2 ст.187, ч.4 ст.70 КК України до 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 10.11.2017 року звільнений по відбуттю строку покарання;

10.09.2019 року Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.153, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правпорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Обвинувачення, визнане судом доведеним та кваліфікація діяння

12 березня 2018 року приблизно о 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні дитячого садку АДРЕСА_3 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, ввійшов у приміщення групи на другому поверсі, де таємно викрав із жіночої сумки, яка належала ОСОБА_4 , гаманець, вартістю вартістю 370 грн з банківськими картами, без вартості, грошовими коштами в розмірі 780 грн.

Після вчиненого ОСОБА_6 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_4 збитку в розмірі 1150, 00 грн.

Таким чином ОСОБА_6 вчинено діяння, передбачене ч. 2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність.

ІІ. Позиція сторін

Виступаючи в судових дебатах прокурор ОСОБА_3 просив кримінальне провадження № 0001391 від 12.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України закрити з підстави, передбаченої п. 12 ч.2 ст. 284 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за вказаних вище обставин не визнав, просив його виправдати, зазначивши, що 12 березня 2018 року приблизно о 11 годині 30 хвилин він проходив повз дитячий садок № 336, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , однак на його територію та в приміщення не заходив, крадіжку гаманця та грошових коштів ОСОБА_4 не вчиняв. Гаманець йому підкинули працівники поліції та обмовили у вчиненні злочину, до якого він не причетний, потерпіла ОСОБА_4 надавала неправдиві показання проти нього.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 не надав згоду на закриття кримінального провадження № 0001391 від 12.03.2018 року з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, як і не надав згоду на застосування ст.49 КК України.

Захисник ОСОБА_5 просила виправдати ОСОБА_6 за недоведеністю його участі у вчиненні кримінального правпорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

ІІІ. Докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_6 кримінального провадження та їх оцінка судом

Відповідно до ст.94 КПК України кожен доказ повинен бути оцінений з точки зору належності, допустимості і достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Відповідно до ст.85 КПК України належність доказів відображає положення про те, що на підставі цих даних установлюється наявність чи відсутність фактів і обставин, які мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Відповідно до ст.86 КПК України допустимість доказів означає отримання фактичних даних у встановленому законом порядку.

Щодо ознаки достовірності доказів, то вона закладена у розумінні фактичних даних як правдивих відомостей. Під достатністю слід розуміти сукупність належних та допустимих фактичних даних, які у своїй єдності забезпечують відображення всіх елементів предмета доказування та приводять до висновку про доведеність (недоведеність) обставин кримінального провадження, тоді як критерій взаємопов`язаності слід розглядати з тієї позиції, що докази не повинні суперечити один одному чи створювати неоднозначне уявлення про ті чи інші факти.

Потерпіла ОСОБА_4 показала суду, що працювала вихователькою в дитячому садку № 336, що за адресою: АДРЕСА_4 . 12 березня 2018 року вона прийшла на роботу приблизно о 8 год та мала при собі жіночу сумку, в якій знаходився червоний гаманець з банківськими картками та 780 грн всередині. Приблизно об 11 год 30 хв вона пішла з дітьми на прогулянку, а сумку залишила. Коли ж повернулася, то виявила, що сумка відкрита та відсутній гаманець, про що повідомила завідуючу садка. Надалі гаманець без грошей та карток їй повернули працівники поліції, які вилучили його в ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_7 показала, що працювала помічником вихователя в дитячому садку № 336. Приблизно об 11 год 30 хв зі свого робочого місця, розташованого на першому поверсі, з вікна вона побачила незнайомого чоловіка, який йшов до входу в дитячий садок, якого вона впізнала як ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 звернулася із заявою від 12.03.2018 року до поліції, в якій просила пртягнути до кримінальної відповідальності особу, яка викрала належний їй гаманець з грошовими коштами в розмірі 800 грн (а.с.50 тому № 2).

У ході огляду місця події, що за адресою: АДРЕСА_5 , де ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції гаманець червоного кольору, який належав ОСОБА_4 з грошовими коштами в розмірі 780 грн та банківськими картками (а.с.51 тому № 2).

Потерпіла ОСОБА_4 впізнала червоний гаманець, який видав ОСОБА_6 , як гаманець, який у неї був викрадений 12 березня 2018 року, про що судом досліджено протокол впізнання від 12.03.2018 року та фототаблицю до нього (а.с.52 55 тому № 3).

Висновком судової товарознавчої експертизи, відповідно до якої вартість червоного гаманця ОСОБА_4 становить 370 грн.

Свідок ОСОБА_7 упізнала ОСОБА_6 , як особу, яку вона бачила 12 березня 2018 року біля входу в дитячий садок (а.с.58 -59 тому № 2).

ІV. Аналіз, оцінка доказів судом

Досліджуючи обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 , суд визнає кожний доказ належним, допустимим, достовірним, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення в справі.

Суд знаходить неспроможними та такими, що суперечать доказам, дослідженим у судовому засіданні, показання обвинуваченого ОСОБА_6 у тій частині, що він не викрадав майно ОСОБА_4 .

Так, судом встановлено, що підставою для проведення огляду місця події у даному кримінальному провадженні стало виявлення працівниками поліції неправомірних дій ОСОБА_6 з подальшим повідомленням про це слідчого, виїздом оперативно-слідчої групи, вилученням викраденого предмету, а саме червоного гаманця ОСОБА_4 , в якому знаходилися грошові кошти в розмірі 780 грн та банківські картки.

Про вилучення зазначених предметів вказано в протоколі, який підписав обвинувачений, відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до ЄРДР, а отже проведення вказаної процесуальної дії відповідало вимогам КПК України.

Окрім того, Кримінально процесуальне законодавство не містить жодних імперативних вимог щодо пред`явлення для впізнання виключно самої особи, а не її фотознімків, а тому порядок проведення впізнання, встановлений ст.228 КПК України не порушено.

Судом допитані ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , які протягом усього провадження надавали суду незмінні показання та вони не були суперечливими.

При цьому в обвинуваченого безпосередньо вилучено гаманець потерпілої з грошовими коштами та банківськими картками.

При цьому в розпорядження суду надано копію постанови про призначення судової товарознавчої експертизи від 13.03.2018 року , яка підписана слідчим.

Таким чином ОСОБА_6 вчинено діяння, передбачене ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність.

При прийнятті даного рішення суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011, відповідно до якої при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

V. Мотиви щодо прийняття рішення

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 960 грн. 50 коп.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, 1921 грн (960,50*2=1921).

Кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_8 заподіяно матеріального збитку у розмірі 1150 грн. 00 коп.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

П. ч-1 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого майна ОСОБА_6 становила 1150 грн, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, обвинувачений не надав згоду закрити кримінальне провадження на підставі п.4-1 ч .1 ст.284 КПК України, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 12 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, якщо обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Керуючись ст.284, 369-372 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

кримінальне провадження № 0001391 від 12.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України закрити з підстави, передбаченої п. 12 ч.2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1