УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 його захисника ОСОБА_5 ,розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженець м. Одеси, громадянин України, зі слів одруженого, має трьох дітей, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимий 09.12.2016 Малиновським РС м. Одеси за ч. 3 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 10 років, обвинувальний акт відносно якого 25.02.2020 направлено до за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України обвинувальний акт направлено до Новокаховського міського суду Херсонської області,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

Слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з клопотанням погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

1.1. Клопотання слідчого

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області за процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури та оперативного супроводження Одеського управління ДВБ НП України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001304 від 02.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, зокрема Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3564-IX, Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 № 3684-IX, Указом Президента України від 23.07.2024 № 469/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 р. № 3891-ІХ.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких, корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знов вчинив тяжкий злочин при наступних обставинах.

У вересні 2024 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,перебуваючи в невстановленому місці, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, разом з раніше судимими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на незаконне збагачення, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном, вирішили зайнятися вимаганням грошових коштів у потерпілих.

Реалізуючи свій злочинний намір на протиправні діяння, злочинцями заздалегідь був організований план вимагання грошових коштів у потерпілих, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , користуючись воєнним станом, який діє наразі по всій території України, та мобілізацією чоловіків віком від 25 до 60 років, для переконливості потерпілих, вирішили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 будуть виступати у якості співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а ОСОБА_8 , маючи досвід роботи у правоохоронній системі та спілкування серед населення (до 2014 року працював на посаді дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Южненського МВ ГУМВС України в Одеській області), буде виступати у якості співробітника поліції.

В подальшому, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з метою реалізації задуманого, у невстановленому місці та в невстановлений час придбали формений одяг зовні схожий на формений одяг працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 ,а ОСОБА_8 тактичний одяг співробітника поліції з відповідними шевронами.

Переслідуючи мету наживи, ОСОБА_9 - ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обрали об`єктом свого злочинного посягання ОСОБА_11 та, діючи в умовах воєнного стану, почали вимагати у останнього грошові кошти.

Так, 24.10.2024 приблизно у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09:40 години, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи одягнені у формений одяг співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 та співробітника поліції відповідно, прибули до будинку АДРЕСА_3 , де біля автомобіля марки «Mercedes-Benz» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належав потерпілому ОСОБА_11 , очікували останнього.

Надалі, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , побачивши як потерпілий ОСОБА_11 йде у напрямку свого автомобіля, підійшли до нього та, використовуючи повноваження ІНФОРМАЦІЯ_3 , які самостійно собі привласнили, та встановивши повні анкетні дані потерпілого, почали вимагати у останнього пред`явлення військово-облікових документів.

Отримавши від ОСОБА_11 відмову, адже вказаних документів він при собі не мав, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою придушення волі потерпілого, та його переконання про серйозність своїх намірів і рішучість дій, вели себе впевнено, почали говорити голосно, підвищувати на потерпілого свій тон, розпитувати його вік, стан здоров`я, зокрема про хірургічні втручання, чи проходив службу в Збройних силах України та чи отримував раніше повістки виклик до ТЦК та СП.

Після чого, ОСОБА_8 , розмовляючи в телефонній розмові з невстановленою особою, повідомив ОСОБА_11 , що той знаходиться у розшуку та почав погрожувати, що його буде примусово доставлено до адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою подальшого проходження військово-лікарської комісії (ВЛК) з подальшим направленням на фронт, тим самим вчиняли відносно потерпілого ОСОБА_11 психологічний та моральний тиск, чим обмежували його права, свободи та законні інтереси.

На вимогу потерпілого ОСОБА_11 щодо пред`явлення службових посвідчень, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 контролюючи пересування потерпілого, наказав останньому сісти в належний йому транспортний засіб - автомобіля марки «Mercedes-Benz» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , куди всі разом сіли.

Сприйнявши зазначені погрози як реальні, ОСОБА_12 передав в автомобілі марки «Mercedes-Benz» з державним номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_8 в присутності з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 7000 гривень, які дістав зі свого гаманця своєї сумки. Одночасно, ОСОБА_13 силою намагався забрати вказаний гаманець, однак потерпілий не дав йому це зробити, після чого ОСОБА_8 почав самостійно оглядати особисті речі потерпілого, які знаходились в його сумочці, при цьому повідомив, що за грошові кошти в розмірі 7000 гривень вони можуть відпустити ОСОБА_11 на декілька годин.

Будучи обуреним, що потерпілий передав лише 7000 гривень, вони вийшли з автомобіля, та ОСОБА_8 почав вимагати, щоб ОСОБА_11 разом з одним із представників ІНФОРМАЦІЯ_3 пішли до нього до дому та перевірили наявність грошових коштів за місцем проживання потерпілого. Однак, потерпілий, розуміючи що вдома знаходяться його близькі люди, яким може загрожувати від вказаних осіб небезпека, відмовився йти з ними туди.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 постійно говорили, що в потерпілого обмежений час, та продовжували вимагати грошові кошти у розмірі не менше 2 (двох) тисяч доларів США для вирішення питання, а у разі невиплати вказаної суми буде організований автомобіль для доставки його до ТЦК та СП.

Після чого, ОСОБА_8 силою забрав мобільний телефон потерпілого, та почав активно заходити в мобільні додатки пристрою, тим самим звернув увагу на фотографію дитини, яка приходилась йому племінницею, та спитав ким вона являється ОСОБА_11 .

Сприйнявши зазначені погрози як реальні відносно себе та своїх близьких, розуміючи серйозність намірів ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_11 повідомив, що має грошові кошти в належному йому автомобілі, в послідуючому ОСОБА_11 разом з ОСОБА_8 сіли в автомобіль, де потерпілий передав грошові кошти в розмірі 34 000 гривень.

Після чого, ОСОБА_8 повідомив потерпілому, що його буде внесено в базу «Оберіг» і той може не хвилюватися щодо свого статусу, та наказав потерпілому сидіти в автомобілі 10-15 хвилин, поки вони не змінять локацію.

Надалі, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та залучивши військово службовця ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,який являється солдатом військової частини НОМЕР_2 , обрали об`єктом свого злочинного посягання ОСОБА_15 та, діючи в умовах воєнного стану, почали вимагати у останнього грошові кошти.

Так, 05.11.2024 приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та діючий військовослужбовець ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_14 , будучи одягнені у формений одяг співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 , у прибули до будинку АДРЕСА_4 , де біля автомобіля марки «BMW» з державним номерним знаком НОМЕР_3 , який належав потерпілому ОСОБА_15 очікували останнього.

Надалі, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та діючий віськовослужбовець ОСОБА_14 , побачивши як потерпілий ОСОБА_15 йде у напрямку свого автомобіля, підійшли до нього та, використовуючи повноваження ІНФОРМАЦІЯ_3 , які самостійно собі привласнили, а діючий віськовослужбовець ОСОБА_14 , використовуючи своє посвідчення, повідомили потерпілого, що вони з ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого сказали потерпілому, що він знаходиться у розшуку.

Потерпілий ОСОБА_15 відповів, що йому про це невідомо, після чого ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та віськовослужбовець ОСОБА_14 наказали йому сісти в машину поговорити, однак потерпілий проігнорував вказане.

Побачивши, що потерпілий ОСОБА_15 ігнорує виконувати їх вимоги, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та віськовослужбовець ОСОБА_14 почали його оточувати з усіх сторін, при цьому вели себе агресивно, утримували його силою та намагалися скрутити, тим самим контролювали кожен його рух, обмежили його права, свободи та законні інтереси.

Після чого, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 з метою придушення волі потерпілого та його переконання про серйозність своїх намірів і рішучість дій, із застосуванням фізичного насильства, штовхнули його до стінки, в результаті чого потерпілий вдарився плечем, після чого насильно зірвали сумку, яка була на потерпілому, та передали її ОСОБА_7 та ОСОБА_14 ..

Далі, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, проти волі потерпілого, скрутили його руки та, використовуючи ненормативну лексику, почали погрожувати насильством над ним (зокрема, можливого заподіяння йому тілесних ушкоджень), після чого почали його бити, в результаті чого у потерпілого з обличчя злетіли окуляри.

Сприйнявши зазначені погрози як реальні, ОСОБА_15 спитав, що їм треба, на що повідомив, що в нього є грошові кошти в розмірі 5500 гривень, на що вони відповіли, що вказаних грошей мало, і почали вимагати у потерпілого 7 тисяч доларів США, повідомивши, що вони знають про наявність у нього грошових коштів, адже спостерігають за ним вже декілька днів.

ОСОБА_15 , розуміючи, що вказані особи діють наполегливо і дуже агресивно, будучи наляканим та знаходячись у стресовому стані та під тиском, передав їм грошові кошти у розмірі 3 тисячі доларів США, які знаходились в спортивній сумці в багажнику автомобіля.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та військовослужбовець ОСОБА_14 були затримані співробітниками поліції.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували, зважаючи на повне визнання вини, співробітництво зі слідством, наявності дружини та трьох дітей, а також просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

ІІІ. Оцінка слідчого судді

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керувалася слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Оцінка обґрунтованості підозри

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_16 ;

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_16 , який впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка 16.10.2024 вчинила відносно нього кримінальне правопорушення;

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_16 , який впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 16.10.2024 вчинила відносно нього кримінальне правопорушення;

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_16 , який впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 16.10.2024 вчинила відносно нього кримінальне правопорушення;

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 ,

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_11 , який впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка 24.10.2024 вчинила відносно нього кримінальне правопорушення;

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_11 , який впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 24.10.2024 вчинила відносно нього кримінальне правопорушення;

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_11 , який впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 24.10.2024 вчинила відносно нього кримінальне правопорушення;

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_17 ,

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх, та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, належить прийняти до уваги п. 57 рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» від 29 серпня і 24 жовтня 1997 року, згідно до якого наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення.

А також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального провадження, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. Ті докази, які б під час судового розгляду могли б бути приводом для розумного сумніву, під час оцінки обґрунтованості підозри не переконують слідчого суддю в іншому.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор послався на існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, ховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

3.5. Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належить до особливо тяжких злочинів.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

При цьому підозрюваний не має офіційного місця проживання, а також не має власного житла.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 який на теперішній час підозрюється у скоєні особливо тяжкого злочину, будучи обізнаним та розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

3.6. Щодо ризику знищення, ховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Слідчий суддя погоджується з прокурором в частині наявності цього ризику, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 зокрема, можливої причетності до його вчинення значної кількості інших осіб.

Враховуючи, що досудове розслідування наразі не завершене, процес збирання доказів у кримінальному провадженні триває, існує вірогідність того, що підозрювана може знищити або сховати речі, які містять відомості про кримінальне правопорушення, у вчинені якого він підозрюється.

3.7. Щодо ризику незаконного впливу на свідків та підозрюваних у кримінальному провадженні

Слідчий суддя вважає ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтованим, оскільки їх показання є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування. Враховуючи, що свідки можуть бути відомі ОСОБА_4 існує можливість незаконного впливу на них з боку підозрюваної. Встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Підозрюваний особисто знає потерпілих у кримінальному провадженні.

3.8 Щодо можливого застосування іншого запобіжного заходу

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному необхідно врахувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному необхідно врахувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

3.9. Висновки слідчого судді

Слідчий суддя, враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання слідчого судді запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може негативно вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, згідно ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України, є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

3.10. Щодо визначення розміру застави

У відповідності до положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим, приймаючи до уваги вказані вимоги та те, що кримінальне правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 вчинене із погрозою застосуванням насильства, а також високий ступінь встановлених ризиків, то відсутні підстави для визначення відносно ОСОБА_4 застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 184, 193, 194 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 січня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1