Справа № 461/7136/24
Провадження № 1-кс/461/5385/24
05.09.2024 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
В обгрунтування внесеного клопотання покликається на те, що вищевказані речі та документи, які вилучені, відповідають вимогам ч. 1 та ч. 2 ст. 98 КПК України, та можуть бути використані як докази факту і обставин вчинення кримінального правопорушення, 05.09.2024 їх визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Просить клопотання задоволити.
Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки у клопотанні просить суд проводити розгляд справи про накладення арешту на майно у його відсутності та у відсутності прокурора, а також без виклику власника майна. Клопотання підтримує та просить суд таке задоволити.
З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше серпня 2024 року, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», введеного Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», із подальшими змінами, внесеними згідно з Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», останній з яких затверджено відповідно до ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №3564-IX від 06.02.2024, та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року, №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі Правила перетинання державного кордону), військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років, виїзд за межі території України заборонено, вирішив за неправомірну вигоду в сумі 15 000 Євро, організувати незаконний перетин державного кордону України ОСОБА_6 за наступних обставин.
В серпні 2024 року до ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_6 з метою отримання допомоги щодо виїду за межі території України на законних підставах, після чого в ОСОБА_7 виник злочинний умисел на сприяння незаконному переправленню ОСОБА_6 через державний кордон України та незаконне збагачення шляхом отримання від останнього грошових коштів за вчинення таких протиправних дій.
07 серпня 2024 року близько 16:20 год. ОСОБА_6 попередньо домовившись із ОСОБА_7 , зустрівся із останнім, в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на АДРЕСА_1 з метою з`ясування обставин можливості перетину ним державного кордону України, під час дії воєнного стану на території України, до інших країн Європейського Союзу. В ході розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , останній діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, по заздалегідь узгодженому плану, з метою незаконного збагачення, повідомив ОСОБА_6 варіант можливості перетину ним державного кордону України, один з яких полягав у виготовленні фіктивних документів як волонтера організації «Червоний Хрест», які в подальшому будуть слугувати підставою безперешкодного перетину державний кордону України в межах пункту пропуску, а також повідомив про необхідність надання йому грошових коштів у сумі 15 000 Євро за її сприяння у незаконному переправленню його через державний кордон України, зазначивши при цьому, що всю суму оплати він повинен передати йому у найближчий період часу, разом із своїми документами, а саме: копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон, копію ідентифікаційного номеру, копію посвідчення водія та копію військового квитка для подальшого виготовлення документів, які ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 в ході цієї зустрічі.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, неодноразово запевнював у виконанні взятих на себе зобов`язань, організацію безпечного перевезення ОСОБА_6 до обумовленого місця перетину кордону та забезпечення відповідного «коридору» для безперешкодного перетину державного кордону України та висловив вимогу про передачу йому всієї суми грошових коштів за проведену ним роботу по організації незаконного перетину ОСОБА_6 державного кордону України.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню шляхом порад, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 04.09.2024, слідчим було проведено огляд місця події, а саме приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на 1 поверсі, в якому знаходиться кантор (обмінник валют) що за адресою: АДРЕСА_3 .
В ході даної слідчої дії виявлено та вилучено:
- мобільний телефон марки «Apple Aphone 14 Pro MAX» фіолетового кольору, в якому знаходиться сім-картка з № НОМЕР_1 ;
Крім цього, 04.09.2024 слідчим було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 .
В ході даної слідчої дії виявлено та вилучено:
-копію паспорту на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 на 2 аркушах із копією картки платника податків;
-копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 , на 1 аркуші;
-копію посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , на 1 аркуші;
-ноутбук марки «ACER», серійний номер: НОМЕР_3 із зарядним пристроєм.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ч.7 ст.237 КПК України передбачено, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Слідчим доведено, що метою накладення арешту на майно є забезпечення речових доказів.
Арешт вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.
Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Незастосування арешту майна із позбавленням права на відчуження та розпорядження, може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть збереженню речових доказів.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1