КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 30 липня 2024 року, апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2024 року, відносно,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львові, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

за участі: прокурора захисника в режимі відеоконференцзв`язку підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , та продовжено до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 29 червня 2024 року, одночасно визначено заставу в розмірі 133 333 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 403 732 324 гривень, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожен окремо подали апеляційну скаргу, в яких просили скасувати ухвалу слідчого судді.

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, а захисник ОСОБА_6 просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Зокрема, захисник ОСОБА_5 зауважує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується рядом доказів, зібраних слідчими ГСУ ДБР у кримінальному провадженні, яке їм не підслідне, а тому такі докази є недопустимими, оскільки зібрані неуповноваженим органом досудового розслідування.

Захисник зазначає, що клопотання не містить обґрунтувань щодо наявності зазначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а посилання слідчого на існування кримінального провадження № 0000876 не може створювати ризик для кримінального провадження № 0001135.

Зауважує, що до майна ОСОБА_7 та його родини застосовано заходи забезпечення, а відтак у підозрюваного відсутня можливість використовувати наявне майно для вчинення будь-яких дій, в тому числі для переховування.

Серед іншого всі докази зібрано, які перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування. При цьому, ризик перешкоджанню досудового розслідування є абстрактним, оскільки в його обґрунтування зазначалося про існування епізоду за ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 365 КК України, однак кримінальне провадження закрито, через відсутність події злочину.

Зазначає, що з огляду на матеріали клопотання єдиним свідком у кримінальному провадженні є керівник відділу Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , а потерпілі відсутні. Показання вказаного свідка зафіксовано у відповідних протоколах, при цьому, він не повідомляв про те, що ОСОБА_7 погрожує, шантажує або іншим чином вчиняє тиск на нього.

Слідчим суддею не враховано волонтерську діяльність ОСОБА_7 , його репутацію, яка нівелює можливість вчинення ним ризиків, а 15 травня 2024 року досудове розслідування завершено, що свідчить про відсутність підстав для подальшого тримання його під вартою.

Також, слідчим суддею не враховано стан здоров`я ОСОБА_7 , у якого загострилися наявні важкі захворювання, а надання профільної медичної допомоги в умовах тримання під вартою неможливо.

Посилається на те, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва визнано факт недотримання права ОСОБА_7 на медичну допомогу та необхідність такого додержання слідчим та прокурором у кримінальному провадженні. Однак, за місяць, органом досудового розслідування не вжито заходів для забезпечення медичної допомоги підозрюваному.

Вказує на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та роботу, протягом останніх двох років обіймав посаду фінансового директора ТОВ «БОРИСЛАВТЕПЛО», де зарекомендував себе як відповідальний та дисциплінований працівник. Також у ОСОБА_7 є дружина, з якою він перебуває у шлюбі протягом 30 років, двоє дітей та малолітня онука.

Крім цього, вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням правил підсудності. Зазначає, що згідно з витягом з ЄРДР станом на 30 грудня 2023 року органом досудового розслідування у кримінальному провадженні значиться Центральний апарат Державного бюро розслідувань, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, та де проводились слідчі дії. З огляду на те, що територіально вказана адреса відноситься до Шевченківського районного суду м. Києва, клопотання про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні підлягало розгляду слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва.

На переконання захисника, застава у визначеному розмірі є незаконною та непомірною для ОСОБА_7 і його сім`ї, посилаючись на те, що у даній справі крайня межа розміру застави повинна становити 242 240 гривень.

Стверджує, що фінансовий стан ОСОБА_7 чи його дружини, навіть в сукупності, не надає можливості хоча б частково внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі. Сукупний дохід подружжя Гринкевичів за 2021 - 2023 роки склав 4 987 103 гривень, що становить лише 1% від визначеного розміру застави, без урахування щоденних побутових витрат

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 25 грудня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0001135, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

30 грудня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

15 травня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 3 ст. 369 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 грудня 2023 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 26 лютого 2024 року включно, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 160 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 429 440 000 гривень (чотириста двадцять дев`ять мільйонів чотириста сорок тисяч) грн.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено у межах строку досудового розслідування, а саме до 29 березня 2024 року із визначенням розміру застави 160 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 429 440 000 (чотириста двадцять дев`ять мільйонів чотириста сорок тисяч) гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено у межах строку досудового розслідування, а саме до 23 травня 2024 року включно із визначенням розміру застави 160 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 484 480 000 (чотириста вісімдесят чотири мільйона чотириста вісімдесят тисяч) гривень.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 21 лютого 2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001135 продовжено до трьох місяців, тобто до 29 березня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 22 березня 2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001135 продовжено до 6 (шести) місяців, тобто до 29 червня 2024 року.

15 травня 2024 року стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження (із можливість ознайомлення починаючи з 20.05.2024).

Оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено раніше застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 29 червня 2024 року.

З таким висновком колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та за умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Продовжуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 строк тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що його причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, є обґрунтованою.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Доводи апеляційних скарг про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя вірно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Відтак, твердження в апеляційній скарзі щодо недопустимості доказів є передчасними,оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до ст. 89 КПК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження по суті.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про їх існування. Зокрема ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності, а саме характер вчинення злочину, ту обставину, що ОСОБА_7 підозрюється у підкупі службової особи, яка займає особливо відповідальне становище з метою закриття кримінального провадження щодо його сина, що може свідчити про неприпинення таких спроб у майбутньому і щодо себе, а також про дуже розгалуженні сфери впливу, за допомогою яких підозрюваний може впливати на об`єктивність досудового розслідування.

Також, слідчим суддею враховано те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років, у зв`язку з чим прийшов до правильного висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі, може вчиняти дії, спрямовані на перешкоджання досягненню мети кримінального провадження.

Доводи захисників в апеляційних скаргах на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що надані стороною захисту відомості про наявність у ОСОБА_7 тяжких захворювань не можуть, у своїй сукупності з іншими обставинами, свідчити про неможливість його перебування під вартою. Оскільки навіть перебуваючи під вартою підозрюваному може бути надана медична допомога за необхідності.

Колегією суддів також враховано пояснення прокурора, який зазначив, що стороною обвинувачення вживалися заходи щодо забезпечення надання необхідної медичної допомоги ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятору.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Щодо обґрунтованості визначення розміру застави для підозрюваного, то слід зазначити наступне.

На думку колегії судів, слідчий суддя правильно визначив розмір застави підозрюваному, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні При цьому, слідчим суддею враховано існуючі ризики, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного у їх сукупності, визначив заставу у розмірі 133 333 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що належним чином гарантуватиме та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

Доводи сторони захисту щодо непідсудності клопотання Печерському районному суду м. Києва, не заслуговують на увагу.

Як встановлено колегією суддів, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001135 від 25.12.2023 року, за підозрою, ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, здійснюється Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань.

Враховуючи те, що юридична адреса Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань - м. Київ, 01011, вул. Панаса Мирного, 28, яка територіально знаходяться у Печерському районі м. Києва, тому клопотання слідчим подано в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Посилання захисника на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 , а також неможливість його утримання під вартою, то колегією суддів у ході судового розгляду досліджено усі надані стороною захисту відомості про стан здоров`я підозрюваного та наявність у нього ряду захворювань, відомості про назви та перебіг яких містяться в матеріалах судової справи.

Однак, стороною захисту не надано достатніх та належних відомостей медичного характеру, які вказують на неможливість утримання підозрюваного під вартою та неможливість отримання ним необхідного лікування в умовах установи попереднього ув`язнення, як не надано і відомостей про те, що наявні та діагностовані у ОСОБА_7 захворювання відносяться до переліку хвороб, які несумісні із триманням під вартою.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків щодо наявності підстав для продовження відносно ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, колегією суддів враховано те, що 05 липня 2024 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 направлено до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду його по суті та підготовче судове засідання вдруге призначено на 12 серпня 2024 року.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Доводи та твердження про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарг сторони захисту, без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2024 року, відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14

Єдиний унікальний № 757/22226/24-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Провадження № 11-сс/824/4042/2024 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України