ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС № 766/8973/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/361/24 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року колегія суддів Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 03 травня 2024 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, в останнє

- 28.05.2021 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та 3 місяця. Звільнений 13.10.2021 року у зв`язку із відбуттям строку покарання

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 25 вересня 2023 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення до загального строку призначеного покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь судового експерта ОСОБА_10 260,00 (двісті шістдесят) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування судових витрат у кримінальному провадженні за проведення судово-товарознавчої експертизи № 4576/23 від 02.10.2023 року.

Вирішено питання речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення за наступних обставин.

24.09.2023 року близько 16 години, ОСОБА_8 , таємно, умисно, з метою незаконного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президенту України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку, зокрема з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб., повторно, шляхом проникнення через вхідні двері до балкону загального користування в під`їзді АДРЕСА_3 , здійснив крадіжку велосипеду марки «FREERIDER RATH WHEEL SIZE 26», у технічно-працездатному стані, ринкова вартість якого згідно висновку експерта від 02.10.2023 станом на 24.09.2023 року становить 4 450,00 грн., що належить потерпілому ОСОБА_11 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4 450,00 грн.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції захисник подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити ОСОБА_8 покарання та застосувати положення ст.69 КК України.

Зокрема, зазначає про те, що у даному кримінальному провадженні існують підстави призначити його підзахисному більш м`яке покарання, ніж позбавлення волі на строк 5 років.

Крім того, зазначає про те, що потерпілий до обвинуваченого претензій майнового виду не має, а викрадене майно йому повернуто у справному стані.

Також, просить дослідити докази у даному кримінальному провадженні, які були досліджені судом першої інстанції та дати їм правову оцінку.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши і перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишились на попередніх позиціях, колегія суддів дійшла до наступного.

Щодо клопотання необхідності повторного дослідження доказів у даному кримінальному провадження та надання їм іншої правової оцінки судом апеляційної інстанції, як про те йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Як вбачається з апеляційної скарги прокурора в ній відсутнє посилання та аргументація того, що ті докази у кримінальному провадженні (в тому числі показання потерпілого, свідків, письмові докази у кримінальному проведенні), які були досліджені судом першої інстанції, досліджені ним неповністю або ж з порушенням, що виключає процесуальну можливість їх повторного дослідження судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст.185 КК України, не оспорюються, тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє вирок суду першої інстанції в цій частині.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання та обставини, що його обтяжує.

Як вбачається з матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що він є особою раніше неодноразово судимою, за вчинення аналогічних корисних кримінальних правопорушень, та знову вчинив злочин, вину у вчиненні якого не визнає, що вказує на злочинність його намірів та небажання стати на шлях виправлення, високу ймовірність вчинення повторного правопорушення та наявність небезпеки для суспільства, офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного, легального джерела прибутку, не одружений, що в свою чергу вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції цілком обґрунтовано та мотивовано призначив ОСОБА_8 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі визначеного санкцією ч.4 ст.185 КК України, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Всі інші обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, в тому числі щодо відсутності у потерпілого до обвинуваченого претензій матеріального характеру, були відомі суду під час розгляду кримінального провадження та цілком враховані судом при призначенні обвинуваченому покарання.

Інших обставин, ніж ті, з урахуванням яких суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, до апеляційного суду не надано.

Відповідно до ст. 69 КК України, суд, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Разом з тим, за відсутності обставин, зазначених в ст.69 КК України, апеляційний суд, вважає необґрунтованими та безпідставними доводи апеляційної скарги захисника, щодо можливості застосування при призначенні ОСОБА_8 покарання вимог ст.69 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку, не встановлено.

Зважаючи на викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а підстави для зміни чи скасування оскаржуваного вироку відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 03 травня 2024 року відносно нього за ч. 4 ст.185 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14