Справа № 462/2490/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/510/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 26 березня 2024 року про обвинувачення останнього у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з приведенням вироку до виконання.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 29.02.2024 незаконно придбав та зберігав психотропні речовини без мети збуту за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 29.02.2024, приблизно о 13:55 год., перебуваючи на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_2 , поблизу гаражів знайшов (придбав) один полімерний пакет всередині якого знаходилась кристалоподібна речовина. Зрозумівши, що це психотропна речовина, ОСОБА_7 , вирішив незаконно зберігати її при собі з метою власного вживання без мети збуту, та заховав знайдений полімерний пакет до правої кишені куртки синього кольору, в яку він був одягнутий.

В подальшому, цього ж дня, ОСОБА_7 зберігаючи при собі вказану речовину, перебуваючи навпроти будинку АДРЕСА_2 , приблизно о 14.00 год., був зупинений працівниками поліції, які виявили та в подальшому вилучили у нього полімерний пакет всередині якого знаходилась кристалоподібна речовина.

У виявленій та вилученій у ОСОБА_7 кристалоподібній речовині , що знаходилася в полімерному пакеті виявлено PVP, який згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що затверджений постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000 відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Загальна маса PVP, яка вилучена у ОСОБА_7 становить 0,8100 грама.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Не погоджуючись із цим вироком, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить вирок Залізничного районного суду м. Львова від 26 березня 2024 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінити. Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржений вирок підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та із зміною закону про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторона захисту не погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, адже згідно з довідкою Благодійного фонду «Реабілітаційний Центр Міжнародної Асоціації Психотерапії Аддикції» №122 від 18 квітня 2024 року вбачається, що ОСОБА_7 у період з 25 березня 2024 року і до сьогодні проходить процес психосоціальної реабілітації у цьому центрі внаслідок отриманих психологічних травм, посттравматичного стресового розладу, з метою збереження та відновлення фізичного та психологічного здоров`я. Проходження програми соціальної реабілітації передбачає постійне перебування під наглядом персоналу центру, що вбачає обов`язкове виконання відповідних правил та рекомендацій психологів персоналу.

Адвокат зазначає, що застосування щодо ОСОБА_7 покарання у виді арешту може негативно вплинути на його реабілітацію.

На переконання апелянта, що при призначенні обвинуваченому покарання не в повній мірі враховано дані про особу ОСОБА_7 та його процесуальну поведінку, а саме: протягом досудового слідства ОСОБА_7 повністю визнавав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиросердно розкаявся; активно сприяв розкриттю злочину, завжди з`являвся на перший виклик дізнавача; має постійне місце проживання.

Крім цього, згідно із Законом України №3342-IX від 23 серпня 2023 року, який набрав чинності 28 березня 2024 року, внесено зміни до ч. 1 ст. 309 КК України, яким із санкції цієї статті виключено таке покарання, як арешт. До вказаної санкції статті включено таке покарання як апробаційний нагляд, що є більш м`яким покаранням, ніж арешт, адже не передбачає ізоляції від суспільства. Вважає, що вказаний Закон має зворотню дію в часі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав частково.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскарженим в частині призначення покарання вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26 березня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються, адже ніким не ставляться під сумнів в цій частині.

Водночас, на переконання колегії суддів, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги сторони захисту про необхідність зміни вироку суду в частині призначеного покарання.

Так, відповідно до положень статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який на військовому обліку, на обліках в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, на військову службу призваний не був, не працює, за місцем проживання скарг на обвинуваченого не надходило; щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжують.

З урахуванням наведеного, суд визнав, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді арешту в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, яка діяла до набрання чинності Законом України Законом №3342-ІХ від 28 березня 2024 року.

Водночас, 28 березня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» №3342-IX від 23 серпня 2023 року, яким запроваджується новий вид покарання за вчинення кримінального правопорушення - пробаційний нагляд, що також застосовується замість покарання у виді арешту.

Санкція ч. 1 ст. 309 КК України в редакції цього Закону передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про необхідність призначити ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією інкримінованого кримінального правопорушення, з урахуванням останньої редакції ч. 1 ст. 309 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, колегія суддів враховує характер та обставини скоєного кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який на військовому обліку, на обліках в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, за місцем проживання має позитивну характеристику, згідно з довідкою Благодійного фонду «Реабілітаційний Центр міжнародної асоціації Психотерапії Аддикції» №122 від 18 квітня 2024 року ОСОБА_7 в період з 25 березня 2024 року по даний час проходить процесу психосоціальної реабілітації у цьому центрі внаслідок отриманих психологічних травм, посттравматичного стресового розладу, з метою збереження та відновлення фізичного та психологічного здоров`я; щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжують.

З урахуванням наведеного, а також наявності пом`якшуючої покарання обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, колегія суддів дійшла висновку, що необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, а вирок суду першої інстанції - змінити в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 26 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять) тисяч гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4