Справа № 212/2338/24
У Х В А Л А

іменем України

18 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

судді доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4

у кримінальному провадженні №0002031 від 06.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч.6 ст. 152, ч. 2 ст. 156, ч.4 ст. 301-1 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

У закритому судовому засіданні брали участь:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачена ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник адвокат ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою, відносно обвинуваченої ОСОБА_5 на 60 днів без визначення розміру застави; відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів із визначенням розміру застави, відповідно до ухвали слідчого судді Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26.12.2023 року, тобто у розмірі 750 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на те, що встановлені в ході досудового слідства ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не змінилися та не зменшилися, а продовжують існувати.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 - не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що ухвалою колегії суддів від 21.05.2024 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 строком до 19.07.2024 року включно.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152, ч. 2 ст. 156, ч.4 ст. 301-1 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжкого злочину, за найтяжче з яких, передбачене ч. 6 ст. 152 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, вчиненого проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, яке у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

При цьому, враховуючи, що 04.04.2024 року по зазначеному кримінальному провадженню призначено судовий розгляд, а в судовому засіданні 21.05.2024 року проведені тільки дії, передбачені ст. ст. 342 349 КПК України, тобто на момент розгляду зазначеного клопотання прокурора дослідження доказів по кримінальному провадженню ще не розпочато, в тому числі, показання свідків, деякі з яких є родичами обвинуваченої, показання яких можуть суттєво вплинути на становище обвинувачених: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що є перешкодою для завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, та відповідно свідчить про продовження існування ризику незаконно впливати на свідків.

Доводи прокурора про продовження існування ризику, передбаченого п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає обґрунтованими, оскільки обвинувачена ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів злочинної діяльності, що свідчить про схильність до вчинення подібних протиправних дій; обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не працює, засобів до існування та постійного джерела доходу не має, що свідчить про продовження існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Лабіта проти Італії», за яким питання розумності строків тримання особи під вартою вирішуються судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст.7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

За таких підстав суд вважає, що на теперішній час, встановлені судом під час обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ризики, визначені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Отже, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, колегія суддів, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, дійшла висновку, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке їм інкримінуються, їх особі, та запобігає ризикам, існування яких доведено, і які не зменшилися, є реальними, тому колегія суддів приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на строк 60 днів.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196 - 199, 372, 376, 392 - 395 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 вересня 2024 року включно.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 вересня 2024 року включно, з визначенням розміру застави, встановленого в ухвалі слідчого судді від 16.02.2024 року.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Повний текст ухвали оголошений 18.07.2024 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3