КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/1582/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Вирок

Іменем України

08 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000073 за апеляційною скаргою прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2023 року у кримінальному провадженні щодо обвинуваченої,

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, громадянка України, з середньою освітою, має на утриманні сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2023 ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та їй призначено покарання з застосування ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В силу ст. 79 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку до досягнення її сином ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , семирічного віку.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи, тим самим незаконно придбала, невстановлену кількість психотропної речовини амфетамін з метою подальшого збуту.

В подальшому, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут психотропної речовини - амфетамін вирішила незаконно збути частину отриманого від невстановленої досудовим розслідуванням особи, психотропної речовини - амфетамін у великих розмірах.

Так, 20 вересня 2019 року в період часу з 15 години 56 хвилин до 16 години 05 хвилин, у службовому кабінеті № 304 Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 2, згідно постанови про оперативну закупку психотропної речовини - амфетамін, працівниками поліції, у присутності двох понятих, ОСОБА_12 , було вручено грошові кошти в сумі 1500 гривень, для проведення оперативної закупівлі психотропної речовини - амфетамін у ОСОБА_7 , окрім того, ОСОБА_12 , була вручена чоловіча сумка, обладнана аудіо- відеопристроєм для фіксації події.

Після цього, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут психотропної речовини - амфетамін у великих розмірах, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_12 , перебувала за адресою: АДРЕСА_1 , де чекала на ОСОБА_12

20 вересня 2019 приблизно о 16 годині 28 хвилин, ОСОБА_12 разом із працівниками поліції на службовому автомобілі «Шкода Октавіа» прослідували за адресою, яку повідомила ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі, 20 вересня 2019 року о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут психотропної речовини - амфетамін у великих розмірах, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_12 , знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 .

Після цього, при зустрічі, ОСОБА_12 передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 1 500 гривень, які йому були видані для проведення оперативної закупки, в свою чергу ОСОБА_7 взяла грошові кошти в сумі 1 500 гривень та передала ОСОБА_12 поліетиленовий пакетик з пазовим замком, в якому містилась психотропна речовина - амфетамін, масою 1, 940 г, тим самим вчинила незаконний збут психотропної речовини - амфетамін у великих розмірах.

В подальшому, 20 вересня 2019 року в період часу з 17 години 00 хвилин по 17 годину 20 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Харківське Шосе, буд. 2 , під час огляду місця події у ОСОБА_12 із правої руки було вилучено поліетиленовий пакетик з пазовим замком, в якому містилась, згідно з висновком експерта № 11-2/7294 від 11 січня 2020 року, психотропна речовина - амфетамін, масою 1, 940 г, яку останній придбав у ОСОБА_7 при проведенні оперативної закупки.

Водночас, амфетамін, згідно з Постанови КМУ від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є психотропною речовиною.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України, які виразились у незаконному придбанні та збуту психотропної речовини у великих розмірах.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченої, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість, просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2023 - скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що засудження ОСОБА_7 за вчинення збуту психотропних речовин у великих розмірах із застосуванням статті 69 КК України на підставі наявності кількох пом`якшуючих обставин, без належного кримінально-правового впливу стане негативним прикладом для суспільства в цілому та сприятиме формуванню в ньому негативних навичок. Апелянт вважає, що незважаючи на те, що прямої дійсної шкоди кримінальним правопорушенням, за яке засуджено ОСОБА_7 нікому не заподіяно, однак необхідно звернути увагу на ту шкоду, яка була заподіяна правовому режиму обігу наркотичних засобів та шкоду, яка могла бути заподіяна внаслідок подальшого незаконного збуту психотропної речовини - «амфетамін».

Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції визнано обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Апелянт зазначає, що дійсно ОСОБА_7 під час судового розгляду вищевказаного кримінального провадження щиро розкаялася вчиненому кримінальному правопорушенні. Однак під час судового розгляду та досудового слідства ОСОБА_7 активного сприяння розкриттю злочину не здійснювала, будь-яких невідомих для органу досудового розслідування обставин не повідомляла і давала покази виключно з обставин свого затримання, без чіткої вказівки на особу, яка їй передала даний наркотичний засіб та його подальших шляхів збуту, які б дозволили органу досудового розслідування встановити інших осіб, які ймовірно є складовими частинами добре налагодженої злочинної мережі збуту наркотичних засобів та психотропних речовин на території міста Києва. Під час судового розгляду, покази обвинуваченою ОСОБА_7 надавалися виключно в обсязі обвинувачення, яке їй було пред`явлено, та ОСОБА_7 , усвідомлювала, що її злочинна діяльність була ретельно задокументована співробітниками поліції, зокрема, шляхом проведення ряду негласних слідчих (розшукових) дій відносно останньої та вона не повідомляла, зокрема під час її допитів слідчим про будь-які обставини, які не були відомі правоохоронному органу. Також в ході досудового розслідування ОСОБА_7 допитувалась слідчим, однак, будь-які покази не надавала, користуючись правом, яке передбачено ст. 63 Конституції України, тому в діях ОСОБА_7 відсутня така обставина, що пом`якшує покарання останньої як активне сприяння розкриттю злочину.

Також апелянт зазначає, що як вбачається з мотивувальної частини вироку жодних мотивів визнання, саме такої обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 судом не наведено взагалі. Таким чином, судом першої інстанції незаконно, не обґрунтовано та належним чином не вмотивовано застосовано положення ч. 2 ст. 66 КК України, визнавши вищезазначені обставини такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Окрім того, апелянт погоджується з визнанням судом першої інстанції обставинною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 її щире каяття у вчиненому злочині, оскільки остання дійсно визнала свою провину, послідовно надавала показання упродовж усього судового слідства та психологічно переоцінила життєві цінності. Тому щире каяття обвинуваченої у вчиненому злочині є єдиною обставиною, яка пом`якшує її покарання.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано тяжкість вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке належить до категорії тяжких кримінальних правопорушень. До того ж, обвинувачена на час вчинення злочину офіційно не працювала, що свідчить, про те, що збут заборонених речовин було її джерелом утримання та отримання прибутків злочинним шляхом. Саме тому судом першої інстанції необґрунтовано та неправильно призначено покарання за ч. 2 ст.307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, а покарання є таким, що не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості та неправильно застосовано закону України про кримінальну відповідальність, статтю 79 КК України, яка не підлягала застосуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши за клопотанням прокурора дані, що характеризують особу обвинуваченого, допитавши за клопотанням сторони захисту свідка, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні та збуті психотропної речовини у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню і перегляду не підлягають та учасниками судового провадження не оспорюються, як і правильність кваліфікації дій обвинуваченої.

З приводу доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 69 КК України, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, а також безпідставного звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку до досягнення її сином семирічного віку та необхідності призначення їй покарання, яке належить відбувати реально, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря-психіатра та лікарня-нарколога не перебуває, має місце проживання, стан здоров`я, спосіб життя, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченої до вчиненого, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої, суд першої інстанції визнав та врахував щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, те, що обвинувачена характеризується прийнятно за місцем мешкання у 2021 році - будинку милосердя «Відкрите Серце» (ГО «Наступне покоління»), а саме, згідно із характеристикою від 09 листопада 2021 року, обвинувачена зарекомендувала себе дуже позитивно, характеризується відмінно, дотримується всіх правил проходження реабілітації, не порушує загального режиму та розпорядку дня, охоче виконує доручення співпрацівників центру. Більш того, завжди проявляє ініціативу в спілкуванні з новими людьми, допомагає у виконанні програм центру, прибиранні, приготуванні їжі, догляду за іншими дітьми та іншій роботі. Завжди має позитивний настрій, часто підбадьорює людей навколо себе, пропагандує правильний спосіб життя. Дуже переймається через свою поведінку та спосіб життя. ОСОБА_7 має тверде рішення змінити своє життя, прагне виправлення своєї поведінки в суспільстві; скрутне становище, яке спонукало до злочину, зокрема обвинувачена отримує психологічну підтримку та супроводу в соціальній адаптації у ГО «Нагодуй голодних», відповідно до листа-повідомлення від 11 жовтня 2023 року № 237; її вік; складний стан здоров`я, у зв`язку з чим у неї наявна друга група інвалідності; поведінку після подій щодо збуту психотропної речовини у 2019 році, а саме те, що, в період з 03 жовтня 2021 року по 20 березня 2022 року обвинувачена пройшла реабілітацію ГО «Наступне покоління», має позитивну характеристику голови правління ГО «Нагодуй голодних» ОСОБА_13 , яку останній надав обвинуваченій будучи допитаним в суді першої інстанції, як свідок, 13 жовтня 2023 року, а також кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд першої інстанції дійшов висновку про можливе застосувати положень ст. 69 КК України та призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки призначене судом першої інстанції покарання відповідатиме принципу індивідуалізації покарання, з огляду на вимоги ст. 50 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній меті покарання, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

У той же час, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України, належним чином мотивував своє рішення, врахувавши в сукупності, всі обставини, які враховуються при призначенні покарання, передбачені статтею 65 КК України, в тому числі і обставини справи, тяжкість вчиненого злочину у сфері обігу психотропної речовини, кваліфікуючою ознакою, якої є великий розмір, а також всі наявні в матеріалах справи дані щодо особи обвинуваченої.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої - активне сприяння у розкритті злочину, яке сприяло ефективності та дієвості слідства та суду у встановленні істини у кримінальному провадженні, про що свідчить і той факт, що справа розглянута в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Щодо наведених в апеляційній скарзі прокурора доводів про відсутність в діях ОСОБА_7 активного сприяння розкриттю злочину внаслідок ненадання органам дізнання і досудового слідства жодної допомоги у встановленні невідомих їм обставин даної кримінальної справи щодо неї, то вони є непереконливими, оскільки надання такої допомоги є однією з ознак активного сприяння особою розкриттю злочину, яка не виключає інших дій особи, спрямованих на таке сприяння. Тим більше, що показання ОСОБА_7 з приводу обставин вчиненого нею злочину носять вичерпний характер, повністю підтверджуються доказами і відповідають обставинам, визнаним доведеними під час розгляду справи судом.

Отже, доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання внаслідок безпідставного застосування до неї положень ст. 69 КК України є необґрунтованими, оскільки встановленні обставини, які пом`якшують покарання, а також дані про особу обвинуваченого, проаналізовані вище, у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для призначення обвинуваченій більш м`якого покарання, ніж передбачено ч. 2 ст. 307 КК України.

Водночас, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне застосування до обвинуваченої ст. 79 КК України.

Відповідно до ст. 79 КК України у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні кримінальні правопорушення, кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Зазначене звільнення є спеціальним видом звільнення від відбування покарання з випробуванням, і допустимість його застосування лише до вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років, визнається обов`язковою умовою такого звільнення.

Суд першої інстанції, застосовуючи положення ст.. 79 КК України, обґрунтував застосування вказаної норми закону тим, що обвинувачена самостійно утримує дитину, що вона стала на шлях виправлення і за весь час має відмінну процесуальну поведінку; її вік, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, що у сукупності дало суду підстави дійти висновку про можливість її виправлення без реального покарання із застосуванням звільнення в порядку ст.. 79 КК України.

Однак, як слідує з наданого в суді апеляційної інстанції стороною обвинувачення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2020, ОСОБА_7 позбавлено батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та останнього передано Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації для його подальшого влаштування, чого не заперечувала під час апеляційного розгляду і сама обвинувачена.

Таким чином, за відсутності обов`язкової умови для застосування вимог ст.. 79 КК України, а саме те, що обвинувачена ОСОБА_7 позбавлена батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутня підстава звільнення її від відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку до досягнення її сином ОСОБА_11 , семирічного віку.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто застосування закону, який не підлягає застосуванню, що в даному випадку потягло за собою неправильне звільнення обвинуваченої від відбування покарання, а тому згідно з вимогами ст.ст. 413, 420 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання і ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції в цій частині.

Виходячи з вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, сукупність усіх даних про особу винної, які проаналізовані вище, відношення обвинуваченої до вчиненого, яка повністю визнала свою вину, щиро розкаялась, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, негативних характеристик за місцем проживання не має, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає, правильним призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, розмір якого обґрунтовано визначений судом першої інстанції з застосуванням положень ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що з моменту вчинення злочину пройшов тривалий час - більше 5 років, обвинувачена будь-яких протиправних дій не вчиняла протягом вказаного періоду, пройшла відповідну реабілітацію, працює, повністю змінила свій спосіб життя, відвідує церкву, позбулась всіх шкідливих звичок, з 2023 року повністю кинула палити, постійно допомагає людям, має лише позитивні зміни, що знайшло своє підтвердження і під час допиту в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_13 - голови Правління ГО «Нагодуй голодних», пастор та є військовим капеланом, тобто, характеризується виключно позитивно, і, на переконання колегії суддів, свідчить про правильність рішення суду першої інстанції про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченої без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим колегія суддів вважає можливим застосувати до неї положення ст.. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком.

З урахуванням наведених вище обставини в їх сукупності, та з огляду на те, що обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, колегія суддів дійшла висновку про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, відповідно до ст. 75 КК України та покладенням на обвинувачену відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

При цьому, колегія суддів вважає правильним не застосовувати щодо ОСОБА_7 додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки ст. 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у випадку звільнення особи від відбування основного покарання з випробуванням, серед яких конфіскація майно відсутні, що цілком узгоджується і з положеннями п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2023 у кримінальному провадженні №0000073 щодо обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України - скасувати в частині призначеного покарання.

Постановити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити за ч. 2 ст. 307 КК України покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробовуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4