У Х В А Л А

21.10.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2023 року у відповідність до вимог Закону України № 3886 ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

в режимі відеоконференції

представник «БВК №35» ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2023 року у відповідність до вимог Закону України № 3886 ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою та просить привести вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2023 року у відповідність до вимог Закону України № 3886 ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав вимоги заяви та просить його задовільнити, вважає, що він може бути звільнений від відбування призначеного покарання.

Прокурор в судовому засіданні вважав за можливе задовольнити подану заяву засудженого частково, а саме вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 30.01.2023 року виконувати самостійно.

Представник ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35» підтримав думку прокурора.

Заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши матеріали особової справи засудженого та надані суду матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2023 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, та призначено покарання 7 років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_3 08.05.2023 року вчинив таємне викрадення чужого майна на загальну суму 1926 грн.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання покарань.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон № 3886-IX), який набув чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) Закон № 3886-IХ, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважались кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені цим законом мають зворотну силу в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та пп 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Приписами підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України розмір податкової соціальної пільги визначений у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2023 встановлений на рівні 2684 грн.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2023 році становив 1 342 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01 січня 2023 року складали 2684 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у 2023 році здійснив викрадення чужого майна вартістю 1926 грн.00 коп.

Відтак, на день розгляду клопотання діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, наразі не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що згідно вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2023 року вчинив викрадення майна на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто кримінальна караність вчиненого ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ усунута, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Водночас, вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2023 року при призначенні остаточного покарання ОСОБА_3 із застосуванням ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Королівського районного суду м. Житомира від 30.01.2023 рок, за яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 28 ч. 2 чт. 317 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Зазначені вироком Королівського районного суду м. Житомира від 30.01.2023 року діяння є кримінально-караними, а тому приймаючи до уваги, що судом було звільнено ОСОБА_3 від призначеного покарання за ч. 4 ст.185 КК України, суд вважає необхідним вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 30.01.2023 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, виконувати самостійно.

Керуючись статтями 537, 539 КПК України, статтями 5, 74 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву засудженого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Привести вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2023 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України , на 7 років позбавлення волі без конфіскації майна, у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2023 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, негайно.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 30.01.2023 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, виконувати самостійно.

Роз`яснити засудженому, що при звільненні від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, понесені особою правообмеження не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_6