Справа № 644/5355/23
Провадження № 1-кп/645/97/24
У Х В А Л А

Іменем України

22 липня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, обґрунтовуючи його тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам та забезпечити виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та його належну поведінку.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти продовження обвинуваченому строку тримання під вартою та просив суд змінити запобіжний захід на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що прокурором не доведені ризики, на які він посилався в обґрунтування клопотання. Жодних доказів на підтвердження існування ризиків, на які посилається прокурор, стороною обвинувачення не надано.

Обвинувачений також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав позицію свого захисника та додатково наголосив, що у нього погіршується стан здоров`я, належного лікування в умовах слідчого ізолятора він не отримує, у зв`язку з чим просив змінити запобіжний захід на не пов`яаний з триманням під вартою.

Крім того обвинувачений вказав, що на цей час у слідчому ізоляторі перебувають оперативні співробітники, які є свідками сторони обвинувачення, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 КК України, у зв`язку з чим вважає, що у кримінальному провадженні за його обвинуваченням суттєво зміняться обставини.

Вислухавши думку сторін та дослідивши матеріали провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. theUnitedKingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке може бути призначено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а також у вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за який йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі від дев`яти до дванадцяти років.

Підставою для обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування стали ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від слідства та суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що станом на час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 не змінилися обставини, які стали підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, ризик переховування від суду не змінився, оскільки суворість передбаченого покарання в разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів може спонукати останнього до переховування з метою ухилення від покарання.

Також прокурором доведено ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, законного джерела доходу не має, у зв`язку з чим, існують достатні підстави вважати, що єдиним джерелом його доходу є протиправна діяльність, пов`язана зі збутом наркотичних засобів та психотропних речовин.

Враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованих обвинуваченому злочинів, які було вчинено ОСОБА_5 згідно обвинувачення, та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання обвинуваченого на погіршення стану здоров`я та неможливість отримати належне лікування в умовах слідчого ізолятора станом на час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу, не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. На запит суду від 09.07.2024 року, спрямований на адресу начальника Харківського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області щодо стану здоров`я ОСОБА_5 відповіді не надійшло. У попередній відповіді на аналогічний запит суду Харківська медична частина № 27 філії у Харківській та Луганській областях ДУ "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України" від 10.05.2024 року № 1022/26.10/ХК-24-вих, повідомлено, що станом на час складення довідки загальний стан здоров`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовільний. Він перебуває на диспансерному обліку в лікарів Харківської міської медичної частини № 27. Проходить курс амбулаторного медикаментозного лікування згідно листа лікарських призначень. Лікарськими засобами забезпечений в повному обсязі. Стаціонарного лікування, в тому числі за межами установи не потребує.

Крім того, суд критично оцінює посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на те, що в умовах Харківського слідчого ізолятора на цей час перебувають оперативні співробітники за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 КК України, які є свідками з боку сторони обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим мають змінитися обставини кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , зважаючи на те, що обвинуваченим не вказано в судовому засіданні ані прізвищ цих осіб, ані обставин, які можуть будь-яким чином вплинути на хід розгляду цього кримінального провадження.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

За змістом ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. В суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Також, суд враховує, що ОСОБА_5 визначено мінімальний розмір застави, встановлений п.3 ч.5 ст.182 КПК України - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 188880,00 грн. (2361 х 80), тому суд залишає незмінним визначений розмір застави, оскільки вважає її достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 315 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів - до 18 вересня 2024 року включно.

Обрати раніше визначений розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2024 рік.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у розмірі 188880 грн.,що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області до спливу терміну тримання під вартою.

Реквізити для внесення застави: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249; Банк отримувача ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0006674.

У разі внесення застави в розмірі 188880,00 грн. ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) повідомляти прокурора, суд про необхідність зміни свого місця проживання або місця роботи;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України, в разі їх наявності;

4) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає без дозволу суду.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, заставодавцю, що у разі невиконання покладених на обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, та до обвинуваченого може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 5 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складений та проголошений 23.07.2024 року.

Суддя ОСОБА_1