УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002091 від 18.11.2024,

установив:

22.11.2024 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід № 111989) клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002091 від 18.11.2024.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, слідчий ОСОБА_3 зазначає про таке.

У провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002091 від 18.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.11.2024 приблизно о 15 год. 20 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого в руках виявлено пакет з маркуванням Нової пошти, всередині якого наркотична речовина солі, які останній зберігав для власного вживання, без мети збуту.

18.11.2024 в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку ст. 298-2 КПК України, під час особистого обшуку вилучено мобільний телефон марки «Redmi 11 pro», темно-синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з двома сім-картами: «Київстар» - НОМЕР_3 , «Водафон» - НОМЕР_4 та мобільний телефон марки «Redmi 10», сріблястого кольору, з чохлом силіконовим синього кольору, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , з двома сім-картами: «life» - НОМЕР_7 , «Vodafone» - НОМЕР_8 , які поміщено до спеціального пакету ICR0111034.

18.11.2024 під час допиту підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що 18.11.2024 близько 14 год. 20 хв., він перебуваючи за адресою проживання, користуючись соціальною мережею «Телеграм», замовив наркотичну речовину солі, для власного вживання без мети збуту. Замовивши, ОСОБА_5 домовився про кур`єрську доставку до місця мого проживання. Того ж дня, близько 15 год. 15 хв., він отримав телефонний дзвінок, ймовірно від самого таксиста, який повідомив, що буде через декілька хвилин на місці. ОСОБА_5 відразу вийшов з підїзду будинку, де проживає, а саме: АДРЕСА_2 , та зустрів таксиста який передав йому пакет з маркуванням «Нової Пошти», в якому знаходилось моє замовлення, а саме «солі», які ОСОБА_5 замовив для власного вживання без мети збуту. Після чого останнього зупинили працівники поліції.

19.11.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнено із-під затримання.

20.11.2024 постановою дізнавача ВД Шевченківського УП ГУНП у місті Києві змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 309 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України.

21.11.2024 постановою прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва визначено підслідність кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, внесеного 18.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002901 за слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП у міста Києві.

21.11.2024 проведено огляд мобільного телефону «Redmi 10», сріблястого кольору, з чохлом силіконовим синього кольору, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , з двома сім-картами: «life» - НОМЕР_7 , «Vodafone» - НОМЕР_8 , в якому зафіксовано те, що ОСОБА_5 18.11.2024 через месенджер «Telegram» у невстановленої слідству особи замовив наркотичну речовину «солі».

У зв`язку викладеним, для забезпечення збереження речових доказів, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Крім того, слідчий просить поновити строк подачі клопотання про арешт майна, у зв`язку з переданням матеріалів від відділу дізнання до слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП у міста Києві, а також у зв`язку з воєнним станом в країні та повітряними тривогами не було можливості з 19.11.2024 по 21.11.2024 подати клопотання про арешт майна у відповідний строк.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 22.11.2024, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 .

У судове засідання слідчий Шевченківського УП ГУНП у місті Києві не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Водночас подав заяву про розгляд справи без його участі.

Власника майна у судове засідання також не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду справи фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчий суддя вважає необхідним поновити строк звернення до суду з клопотанням про арешт майна, як такий, що пропущений з поважних причин.

Так, слідчими Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002091 від 18.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема прокурорами Шевченківської окружної прокуратури міста Києва.

Відповідно до протоколу затримання особи від 18.11.2024, під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено, зокрема майно на яке слідчий просить накласти арешт.

22.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Звернення слідчого з клопотанням про арешт на вищезазначене тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою від 18.11.2024 майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в цьому кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження про який просить слідчий.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами постановою від 18.11.2024, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Поновити слідчому Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 строк звернення до суду з клопотанням погодженим прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002091 від 18.11.2024, як такий, що пропущений з поважних причин.

Клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002091 від 18.11.2024 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що виявлене та вилучене під час проведення особистого обшуку під час затримання ОСОБА_5 , а саме на: мобільний телефон марки «Redmi 10», сріблястого кольору, з чохлом силіконовим синього кольору, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , з двома сім-картами: «life» - НОМЕР_7 , «Vodafone» - НОМЕР_8 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1