Справа №504/4618/24
Провадження №1-кс/504/420/24
Комінтернівський районний суд Одеської області
УХВАЛА

20.11.2024с-ще Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника- адвоката - ОСОБА_6 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5 смт. Доброслав, клопотання т.в.о. заступника начальника СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про відсторонення від посади у кримінальному провадженні №0000014, внесеному до ЄРДР 06.06.2024 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Балта Одеської області, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, маючого вищу освіту за спеціальністю «правознавство», який займає у ДП «Морський торговельний порт «Південний» посаду уповноваженого з антикорупційної діяльності відділу з антикорупційної діяльності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, -

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання т.в.о. заступника начальника СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_7 про відсторонення від посади у кримінальному провадженні №0000014, внесеному до ЄРДР 06.06.2024 відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369-2 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у травні 2024 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, до ОСОБА_5 звернувся його знайомий ОСОБА_8 і повідомив, що має потребу виїхати за кордон України для вирішення особистих питань, але він є військовослужбовцем, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 і тому без дозволу вказаного РТЦК та СП не може цього зробити.

При цьому у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе за свій вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, а саме: ОСОБА_5 вирішив дізнатися процедуру, яка дозволяє військовому знятися з військового обліку і без дозволу РТЦК та НОМЕР_1 виїхати за межі території України, вплинути на осіб, які приймають необхідні для цього рішення та отримати за це від ОСОБА_8 , неправомірну вигоду під погрозою порушення його прав.

У ході подальших зустрічей і розмов з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 вирішив задля досягнення злочинного результату залучити до вчинення кримінального правопорушення свого знайомого ОСОБА_9 , який також мав необхідні особисті зв`язки з такими особами.

У невстановленому в ході досудового розслідування місці, дату та час, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 про свій злочинний умисел, запропонувавши вчинити злочин разом і отримав на це згоду останнього.

У подальшому вони визначилися з процедурою за якою планували забезпечити зняття ОСОБА_8 з військового обліку, визначивши коло осіб, які прийматимуть необхідні для цього рішення і на яких впливатимуть для цього, а також визначили суму неправомірної вигоди у розмірі 17 000 доларів США, яку вимагатимуть з ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, у період з травня 2024 року по 31.10.2024 ОСОБА_5 і ОСОБА_9 зустрічалися, спілкувалися в телефонному режимі з ОСОБА_8 , повідомляли, що впливатимуть на осіб, які на виконання функцій держави уповноважені приймати рішення для зняття останнього з військового обліку, вимагаючи у нього неправомірну вигоду в сумі 17000 доларів США та погрожуючи у разі його відмови передати їм вказану суму порушити його законні права.

Завершуючи реалізацію свого злочинного умислу, близько 14:00 год. 31.10.2024 ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_8 на території медичного центру за адресою: АДРЕСА_3 та, діючи у змові з ОСОБА_5 і з єдиним умислом, шляхом вимагання одержав для себе і ОСОБА_5 від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 17000 доларів США, що за курсом НБУ на 31.10.2024 становить 701743 грн. (17000 доларів США х 41,279 грн.) за влив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Безпосередньо після цього вказана злочинна діяльність ОСОБА_5 і ОСОБА_9 припинена працівниками правоохоронних органів.

ОСОБА_5 31.10.2024 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

01.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, що кваліфіковано як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Слідчий посилається на те, що перебування підозрюваного на посаді сприяло вчиненню кримінального правопорушення, оскільки забезпечило його знайомством з іншими службовими особами, вплив на прийняття рішення якими він обіцяв ОСОБА_8 .

Підозрюваний має доступ до документів, електронного листування тощо, що можуть знаходиться за місцем його роботи і містити відомості про обставини, які встановлюються під час кримінального провадження.

Також, на даному етапі досудового розслідування свідки, на яких може вплинути підозрюваний, не допитані.

15.11.2024 ОСОБА_5 звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням застави, що надасть йому можливість знов виконувати повноваження за посадою, як посадовою особою спілкуватися з особами, які вирішують питання щодо ОСОБА_8 , перебувати у приміщеннях з документами і оргтехнікою, які можуть містити відомості про злочин і які (відомості) може знищити.

На теперішній час є підстави вважати, що перебуваючи на вказаній посаді підозрюваний знищить документи, які мають значення для досудового розслідування, та завдяки повноваженням незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження, протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання.

Зокрема, адвокат послалась на те, що наказом № 1587-ос від 18.11.2024 року ОСОБА_5 надано відпустку з 18.11.2024 року по 31.12.2024 року, що, на думку сторони захисту, вказує на те, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуваючи на посаді може якимось чином впливати на хід досудового розслідування та впливати на свідків кримінального правопорушення.

Крім того, сторона захисту акцентувала увагу на те, що ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.11.2024 року органу досудового розслідування вже було відмовлено у задоволенні аналогічного клопотання, тому слідчий за погодженням із прокурором безпідставно, у порушення вимог КПК України, повторно звернувся із тим самим клопотанням до слідчого судді.

Крім того, адвокат вважає, що ОСОБА_5 виконує всі обов`язкі, які встановлені слідчим суддею в ухвалі про обрання запобіжного заходу, здав на зберігання свій закордонний паспорт, і в теперішній час перебуває під заставою. Крім того, звернуто увагу на те, що слідчим суддею встановлено заборону на спілкування підозрюваного зі свідками кримінального правопорушення.

На думку сторони захисту є незрозумілим, чому кримінальне провадження перебуває на розгляді у ВП № 3 ОРУП № 2 ГУ НП в Одеській області, оскільки, як вказує захисник, фактично реалізація здійснювалась у місті Одесі.

Слідчий суддя заслухавши прокурора, слідчого, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання слідчого про відсторонення від посади необхідно задовольнити з наступних обставин.

У своїй прецедентній практиці Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував, що саме національні органи, зокрема суди, повинні розв`язувати проблеми тлумачення національного законодавства (див. також справу «Неждет Шахін і Періхан Шахін проти Туреччини», № 13279/05, п. 49, 20 жовтня 2011 року).

Стаття 6 Конвенції не встановлює жодних правил щодо прийнятності доказів або способу, у який їх потрібно оцінювати, оскільки вони насамперед є предметом регулювання національного законодавства та національних судів (дивись, серед багатьох рішень, рішення у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 28, ЄСПЛ 1999I).

Саме національні суди повинні оцінювати доречність запропонованих доказів, їх доказову цінність і тягар доведення (дивись справи «Centro Europa 7 Srl та Ді Стефано проти Італії» № 38433/09, п. 198, ЄСПЛ 201; «Lady SRL проти Республіки Молдова», № 39804/06, п. 27, 23 жовтня 2018 року).

Суд зазначає, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, передбачає право сторін судового провадження подавати будь-які зауваження щодо своєї справи, які вони вважають доречними.

Мета Конвенції полягає в тому, щоб гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а ті, які є практичними й ефективними; право може вважатись ефективним тільки в тому випадку, якщо зауваження фактично «почуті», тобто належним чином розглянуті національними судами.

Іншими словами, дія статті 6 полягає також у тому, щоб покласти на «суд» зобов`язання належно вивчати подання, аргументи й докази сторін без шкоди для оцінювання того, чи мають вони стосунок до справи (дивись, серед інших рішень, рішення у справі «Перес проти Франції», № 47287/99, п. 80, ЄСПЛ 2004-I).

Хоча стаття 6 вимагає, щоб національні суди правильно вказували причини, на яких засновуються їх рішення, вона не вимагає детальної відповіді на всі аргументи, висунуті позивачем.

Проте це зобов`язання передбачає, що сторона судового розгляду може розраховувати на конкретну й чітку відповідь на ті аргументи, які мають вирішальне значення для результату відповідного провадження (дивись, серед багатьох інших рішень, рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Зважаючи на ці відповідні загальні принципи, суд визначить, чи було провадження в цілому справедливим.

Відповідно до підпункту 4 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, визначене відсторонення підозрюваного від посади.

Статтею 132 КПК встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 5 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» N 1700- VII від 14.10.2014 особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Відповідно до положень ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування на строк не більше двох місяців.

Положеннями ч. 1 ст. 157 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя, відповідно до ч. 2 ст. 157 КПК, при вирішенні питання про відсторонення від посади зобов`язаний врахувати такі обставини: (1) правову підставу для відсторонення від посади; (2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; (3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

В судовому засіданні встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-рапортом начальника Южного МРВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_10 про виявлення злочину від 05.06.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 10.06.2024;

-протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «Аудіоконтролю особи» за 18.07.2024;

-протоколом огляду від 12.08.2024;

-протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «Аудіо, відеоконтролю особи» за 20.08.2024;

-протоколом огляду місця події від 31.10.2024;

-протоколом походження (виготовлення) імітаційних засобів від 31.10.2024;

-протоколом вручення заздалегідь ідентифікованих (помічених) імітаційних грошових коштів від 31.10.2024;

-протоколами затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину від 31.10.2024;

-протоколами обшуків від 31.10.2024;

-повідомленням про підозру ОСОБА_5 та ОСОБА_9 від 01.11.2024;

-посадовою інструкцією уповноваженого з антикорупційної діяльності відділу з антикорупційної діяльності ДП «МТП «Южний» (на даний час ДП «МТП «Південний».

При цьому слідчий суддя враховує, що «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), від 21.04.2011, заява N 42310/04, п. 175).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. The United Kingdom), від 28.10.94, заява N 14310/88, п. 55).

Тобто, стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії вирішення питання про застосування до підозрюваного заходів забезпечення кримінального провадження, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (рішення ЄСПЛ у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява N 72508/13, п. 184).

За таких обставин, описана у клопотанні фабула у сукупності з представленими обвинуваченням матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369-2 КК України.

Слідчий суддя має визначити, чи: може підозрюваний, перебуваючи на посаді, знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; чи є відсторонення від посади необхідним заходом для припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого.

За своєю сутністю можливість вчинення зазначених дій є відповідним ризиком кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Розглядаючи клопотання про відсторонення від посади, наявність відповідних ризиків має досліджуватися слідчим суддею саме у зв`язку із перебуванням особи на відповідній посаді, тому слідчий суддя має встановити, чи пов`язане подальше перебування ОСОБА_5 на посаді уповноваженого з антикорупційної діяльності відділу з антикорупційної діяльності у ДП «Морський торговельний порт «Південний» з тими ризиками, які заявлені стороною обвинувачення.

Слідчим суддею встановлено, що перебуваючи на займаній посаді, використовуючи своє службове становище, підозрюваний ОСОБА_5 матиме реальну можливість знов виконувати повноваження за посадою, як посадовою особою спілкуватися з особами, які вирішують питання щодо ОСОБА_8 , перебувати у приміщеннях з документами і оргтехнікою, які можуть містити відомості про злочин і які (відомості) може знищити.

Зважаючи на встановлені обставини слідчий суддя погоджується, що на даному етапі існує ризик впливу на свідків, а також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

За таких обставин зважаючи на встановлені обставини, застосування відсторонення від посади є об`єктивно необхідним та за його допомогою може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із відповідним клопотанням, а саме: запобігання протиправній поведінці підозрюваного, який перебуваючи на посаді може перешкоджати кримінальному провадженню, в тому числі впливати на свідків.

Втручання у права і свободи особи шляхом відсторонення від посади не має ознак порушення прав особи, адже потреби досудового розслідування на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання.

У судовому засіданні з`ясовано, що станом на час розгляду клопотання в цьому кримінальному провадженні існує необхідність в проведенні слідчих дій.

Таке обмеження є розумним і співмірним з огляду на необхідність та можливість досягнення завдань кримінального провадження.

Слідчий суддя не вбачає негативних наслідків для третіх осіб внаслідок відсторонення ОСОБА_5 від посади уповноваженого з антикорупційної діяльності відділу з антикорупційної діяльності у ДП «Морський торговельний порт «Південний», оскільки питання тимчасового виконання обов`язків уповноваженого з антикорупційної діяльності відділу з антикорупційної діяльності у ДП «Морський торговельний порт «Південний» іншою особою може бути вирішене в порядку, визначеному чинним законодавством.

Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Правило статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» визначає, що міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Суд безумовно приймає до уваги, що правилом статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Безумовно, Конституцією України проголошено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Правилом статті 43 Конституції України передбачено, - кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 неодноразово вказував, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене.

При цьому слідчий суддя безумовно враховує, що відсторонення ОСОБА_5 від займаної посади, є втручанням у його право на працю.

Однак, з урахуванням того, що розслідуване кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 перебуває у зв`язку з перебуванням підозрюваного на вищевказаній посаді та саме завдяки статусу уповноваженого з антикорупційної діяльності відділу з антикорупційної діяльності підозрюваному інкримінується кримінально карана поведінка, то слідчий суддя приходить до висновку, що за сукупності наведених обставин такий захід забезпечення кримінального провадження на цій стадії досудового розслідування, відповідає завданням кримінального провадження і є виправданим.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний перебуває у відпустці не можуть бути підставою для відмови у задоволенні даного клопотання, оскільки перебування у відпустці залежить від волевиявлення самого підозрюваного, і не виключає перебування ОСОБА_5 на робочому місці, відтак, це суперечить інтересам досудового розслідування кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту про те, що ухвалою слідчого судді вже було відмовлено у задоволенні аналогічного клопотання не є слушними, оскільки процесуальний закон не забороняє стороні обвинувачення повторного звернення з клопотанням про відсторонення від посади. Більш того, у задоволенні клопотання було відмовлено, оскільки підозрюваний перебував під вартою, отже під повним контролем держави.

Тому в даному випадку, аргументи сторони обвинувачення явно переважають аргументи сторони захисту.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний сумлінно виконує встановлені слідчим суддею процесуальних обов`язків не впливають на можливість/неможливість застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади.

Доводи сторони захисту щодо підслідності кримінального провадження ВП № 3 ОРУП № 2 ГУ НП в Одеській області на теперішній час є безпідставними, оскільки з матеріалів НСРД, які у теперішній час частково розсекречені та надані для огляду слідчому судді вбачається, що кримінальне правопорушення фактично розпочалось та тривало на території Одеського району Одеської області (дискреція ВП № 3 ОРУП № 2), прокурором вірно визначена підслідність, а реалізація органом СБУ не впливає на підслідність кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, наявність обґрунтованої підозри у сукупності з ризиками, пов`язаними з перебуванням підозрюваного на посаді, дають слідчому судді фактичні і процесуальні підстави для його відсторонення від посади уповноваженого з антикорупційної діяльності відділу з антикорупційної діяльності у ДП «Морський торговельний порт «Південний» в межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 154, 156, 157, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_7 про відсторонення від посади у кримінальному провадженні №0000014, внесеному до ЄРДР 06.06.2024 відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369-2 КК України, задовольнити.

Відсторонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади уповноваженого з антикорупційної діяльності відділу з антикорупційної діяльності, на яку він призначений наказом ДП «Морський торговельний порт «Южний» № 1194-ос від 10.12.2018, до 31.12.2024, включно, тобто в межах строку досудового розслідування.

Копію ухвалу направити відповідним особам для відома і виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1