Справа №694/2835/24
провадження № 1-кс/694/1031/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2024 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 30.09.2024 р. про закриття кримінального провадження №0001229 від 16.09.2024 р.,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 30.09.2024 р. про закриття кримінального провадження № 0001229 від 16.09.2024 р.

Скарга мотивована тим, що СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001229 від 16.09.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

25.10.2024 р. скаржником отримано постанову про закриття вказаного кримінального провадження, винесену старшим слідчим СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 30.09.2024. З зазначеною постановою не погоджується, оскільки вважає її необґрунтованою та немотивованою, винесену з порушенням норм кримінально-процесуального законодавства, а досудове слідство таким, що проведено неповно, без всебічного встановлення обставин кримінального правопорушення.

За змістом вказаної скарги просить скасувати постанову від 30.09.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001229, яке розслідувалось за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 30.10.2024 року матеріали зазначеної скарги були передані судді ОСОБА_1 .

Розгляд даної скарги призначено на 12.11.2024 року, про що скаржницю повідомлено шляхом надіслання судової повістки, про що свідчить довідка про отримання останньою SMS повідомлення у додаток «Viber». Крім того ухвалою від 11.11.2024 року було задоволено клопотання скаржниці ОСОБА_3 про участь у судовому засіданні по розгляду скарги в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів із використанням системи відеоконференцзв`язку Easycon, яка була в електронному вигляді направлена на її електронну адресу, яка зазначена скаржницею у скарзі ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Здійснення такого повідомлення на вказану адресу електронної пошти підтверджується відповідною довідкою про доставлення електронного листа, який долучено до матеріалів справи.

Так, для участі в судовому засіданні 12 листопада 2024 року в режимі відеоконференції ОСОБА_3 приєднати неможливо, оскільки виявлено, що в системі Easycon остання не зареєстрована, на зв`язок не вийшла будучи повідомленою належним чином. Разом з тим, у клопотанні скаржниці, направленому на адресу суду 05.11.2024 вказано про можливість розгляду скарги без її участі при обставинах, які можуть перешкоджати використанню відеоконференції, а тому розгляд скарги проведено без її участі.

Представник Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду було надано для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду скарги слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя

приходить до наступних висновків.

Слідчим відділом Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0001229 від 16.09.2024 р. за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Постановою слідчого Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 29.07.2024 кримінальне провадження № 0001229 від 16.09.2024 р.за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України (ч. 1 ст. 24 КПК України). На досудовому провадженні заявник, потерпілий, його представник чи законний представник, підозрюваний, його захисник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, можуть оскаржити рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи (п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України).

У розділі 3 Листа ВССУ від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що правова природа оскарження постанови про закриття кримінального провадження передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Щодо дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження слідчий суддя звертає увагу на таке.

Слідчий СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області прийняв рішення про закриття провадження у формі постанови. Він закрив його реалізуючи повноваження, передбачене ч. 4 ст. 284 КПК України. У цьому кримінальному провадженні жодній особі не було повідомлено про підозру. Також, слідчий суддя встановив, що в матеріалах кримінального провадження наявні докази направлення потерпілій вказаної постанови - 30.09.2024 (супровідний лист), 18.10.2024 (поштовий штамп на конверті).

Скарга подана до суду 26.10.2024 згідно трекінгу поштового відправлення. Відтак, слідчий суддя вважає, що строк на оскарження вказаної постанови не пропущений.

В подальшому слідчий суддя встановлює, чи дотримані формальні вимоги при прийнятті постанови. КПК України містить вимоги до постанови як рішення слідчого. Так,

постанова слідчого складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови (ч. 5 ст. 110 КПК України).

Оцінивши наданий текст постанови слідчого від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження, слідчий суддя доходить до висновку, що ця постанова містить усі обов`язкові елементи такого процесуального рішення. Відтак, слідчий дотримався процесуального порядку закриття кримінального провадження.

Щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження слідчий суддя звертає увагу на таке.

Матеріали скарги не містять посилань на необхідність проведення інших слідчих дій у даному кримінальному провадженні, а лише зводяться до незгоди скаржника з винесеною постановою.

Слідчий суддя наголошує, що відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відтак скаржниця не була позбавлена можливості самостійно збирати та подавати докази або ж заявляти відповідні клопотання про їх витребовування. Посилання на неналежне проведення досудового розслідування і збирання доказів, як вбачається зі скарги є абстрактним, оскільки не визначено які саме докази мав збирати слідчий.

Усі доводи скарги зводяться виключно до загальних посилань про невжиття органом досудового розслідування всіх заходів, необґрунтованості висновків та не проведення необхідних слідчих дій (на думку скаржника) та незгодою з подальшими діями слідчого.

Навпаки з досліджених матеріалів кримінального провадження встановлено, що органом досудового розслідування були проведені усі необхідні слідчі дії: 29.05.2024 проведено огляд місця події - домоволодіння АДРЕСА_1 . Також допитано в якості потерпілої ОСОБА_3 , яка вказала, що запропонувала колишній дружині покійного брата ОСОБА_6 та її донці проживати у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з чим уклала з нею договір оренди. Через певний час ОСОБА_7 переїхала, а в будинку залишилася проживати лише її донька ОСОБА_8 , яка також в подальшому виїхала з вказаного домоволодіння. Коли потерпіла прибула до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявила зникнення багатьох речей, які з її слів належали її покійній матері та покійному брату.

Разом з тим було допитано в якості і свідка ОСОБА_8 , яка вказала, що ОСОБА_3 запропонувала її матері ОСОБА_7 проживати у належному їй будинку, куди вона з матір`ю переїхала і проживала до 12.04.2023. У подальшому, її мати померла, при цьому, ОСОБА_8 залишилась певний час проживати у зазначеному домоволодінні, а згодом переїхала. При переїзді із собою лише забрала меблі та речі, які належали її покійній матері. Інших речей та предметів вона не забирала. При переїзді, ключі від будинку вона передала

сусіду на ім`я ОСОБА_9 і більше не поверталась. Також повідомила, що знає, що за життя ОСОБА_6 виносив з дому речі, які обмінював на алкогольні напої. Настільки їй відомо це був посуд, інструменти та меблі; які точно речі та кому вимінював вказати не може, так як особисто при цьому присутня не була.

Також було допитано в якості свідка ОСОБА_10 , який вказав, що був знайомий та спілкувався з покійним ОСОБА_6 , вони часто разом випивали. Одного разу ОСОБА_6 покликав його та попрохав допомогти розібрати його паркан і здати на металобрухт, щоб були кошти для придбання спиртних напоїв, на що він погодився і вони разом це зробили. Через деякий час ОСОБА_11 прийшов до нього додому та пропонував придбати у нього меблі, інструменти та інші речі, на що він відмовився, так як зрозумів, що продає їх з метою за виручені кошти придбати алкоголь. З такою пропозицією ОСОБА_11 звертався до нього неодноразово.

Допитано в якості свідка ОСОБА_12 , який вказав, що проживав по сусідству з ОСОБА_6 та спілкувався з ним. Йому відомо, що ОСОБА_6 за життя зловживав спиртними напоями. Коли свідок приходив допомагати ОСОБА_6 по господарству та коли знаходився у цокольному приміщенні будинку, бачив лише мотлох, будь яких інструментів не було. Також йому відомо, що ОСОБА_6 здав металеві стопці із паркану за безцінь на металобрухт, щоб придбати алкогольні напої. Також йому відомо, що за життя ОСОБА_6 продавав різні речі з будинку для того, щоб на виручені кошти купувати алкоголь, зокрема, продавав меблі, інструменти, посуд тощо.

Відібрано пояснення ОСОБА_13 , який пояснив, що проживає по сусідству з домоволодінням скаржниці і знав особисто за життя ОСОБА_14 , який зловживав спиртними напоями та пропонував йому придбавати речі і просив грошей. Також вказав, що знав і проживаючу після нього ОСОБА_8 проте, не бачив, щоб вона виносила з будинку якісь речі. Допитано свідка ОСОБА_15 , яка вказала, що проживає по сусідству з домоволодінням скаржниці і особисто знала за життя ОСОБА_14 , який дуже сильно зловживав спиртними напоями. Також знала ОСОБА_8 , проте, не бачила, щоб вона виносила з будинку якісь речі чи продавала їх.

Допитавши вказаних осіб слідча дійшла обгрунтованого висновку, що встановити які безпосередньо речі та майно, що належали покійному ОСОБА_6 , зникли з будинку та чи зникли взагалі, не представляється можливим, так як за життя останній розпродував та/або вимінював своє майно на алкогольні напої; будь які документи, що підтверджують право власності на вказане ОСОБА_3 у показаннях майно відсутні; таким чином перелік майна яке могло бути викрадене встановити не можливо. Майно зазначене у показаннях ОСОБА_8 належали її покійній матері ОСОБА_7 , тому крадіжки остання не вчиняла. Також, період коли майно зникло ОСОБА_3 невідоме, адже тривалий час остання до будинковолодіння не навідувалась. Також, враховуючи показання свідків встановлено, що ОСОБА_6 , як власник майна, за життя розпоряджався ним у той чи інший спосіб, як вважав за потрібне.

Відтак суд вважає необгрунтованими доводи потерпілої про те, що слідчим не досліджено всіх обставин справи та не надано їм повної оцінки

Слідчий суддя погоджується з висновками слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч. 4 ст. 185 КК України.

Доцільності проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій не вбачається, оскільки вони не здатні вплинути на наявні результати провадження. Не існує правової необхідності проводити інші процесуальні дії чи приймати процесуальні рішення у цьому кримінальному провадженні.

Відсутність ознак винної поведінки виключає у майбутньому пред`явлення підозри чи направлення обвинувального акту до суду, тому слідчий прийняв правильне процесуальне рішення у формі постанови про закриття кримінального провадження, як єдиний законний спосіб завершення цього досудового розслідування.

Схожий висновок містить постанова колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18).

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що потерпілою не заявлялися клопотання про проведення будь-яких слідчих дій та не вказувалися обставини, які необхідно перевірити за їх допомогою, жодних доказів окрім договору оренди та акту приймання-передачі будинковолодіння не надано.

За правилами ст.24 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відтак, орган досудового розслідування всебічно та повно дослідив обставини кримінального провадження, виявив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку, забезпечив прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, в межах своєї компетенції вжив всіх передбачених законом заходів для встановлення обставин події кримінального правопорушення, слідчим було процесуально здійснено заходи по збиранню та дослідженню доказів в порядку ст. 91-94 КПК України.

Посилання скаржниці на необґрунтованість та передчасність постанови слідчого про закриття кримінального провадження, є безпідставними та свідчать лише про незгоду останньої з прийнятим по суті рішенням слідчого у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя доходить висновку щодо відсутності підстав для скасування постанови слідчого від 30.09.2024 року про закриття кримінального провадження, оскільки в ході досудового слідства на виконання ч. 2 ст. 9 КПК України при закритті кримінального провадження повно і неупереджено досліджені всі обставини кримінального провадження, а постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Враховуючи наведене підстав для задоволення скарги не має.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 369 - 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 30.09.2024 р. про закриття кримінального провадження № 0001229 від 16.09.2024 р. - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 15.11.2024 .

Слідчий суддя ОСОБА_1