ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3266/24 Справа № 182/1136/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.10.2024 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, за ч.1 ст. 301-1, ч.2 ст. 301-1, ч.3 ст. 301-1 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.10.2024 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , на 60 діб, тобто до 02 грудня 2024 р.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та змінивши запобіжний захід ОСОБА_8 на більш м`який у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 .

На обґрунтування своїх вимог вказує, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною, суд задовольнивши клопотання прокурора, розглянув його формально, без додержання вимог чинного законодавства. Вважає, що прокурором необґрунтовані ризики, які продовжують існувати на момент розгляду судом клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що судом не враховано, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має дружину, постійне місце проживання, простійне місце роботи, до теперішнього часу не звільнений з займаної посади електромонтера. Вважає, що посилання на те, що ОСОБА_8 скоював злочини, у вчиненні яких він обвинувачується, при наявності дружини, не заслуговують на увагу, адже під час скоєння цих злочинів дружині нічого не було відомо про те, чим замається чоловік, на теперішній час дружині відомо про обставини кримінального правопорушення, а тому дає змогу пильно контролювати поведінку чоловіка. Вказує, що ОСОБА_8 тривалий час вже знаходиться під вартою, очікуючи покарання, що не може бути виправданою підставою для продовження щодо нього строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він втратив суспільну небезпечність. Вважає, що ризик переховування обвинуваченого від суду поряд із наявністю місця проживання, стійких соціальних зв`язків є малоймовірним. Зазначає, що з моменту внесення до ЄРДР відомостей щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, з 31 січня 2023 до моменту взяття його під варту 22 лютого 2024 року, сплив досить тривалий проміжок часу та за цей час ОСОБА_8 не намагався переховатись, зникнути, продовжував працювати, не змінював місце проживання. Вважає, що прокурором не наведено підтверджень того, яким чином звільнення обвинуваченого з-під варти може бути небезпечним для результатів судового провадження.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи, клопотань про відкладення слухання справи не надходило. Також клопотань від обвинуваченого відповідно до ч.4 ст. 422-1 КПК України про бажання брати участь у справі не надходило.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 331 КПК України під час судового розгляду суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до спливу строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, суд дійшов висновку про доцільність продовження цього запобіжного заходу, обґрунтувавши його у судовому рішенні. Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрювався, а наразі обвинувачується у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Збереження обґрунтованої підозри є обов`язковою умовою правомірності продовження тримання під вартою.

Вказавши, що на теперішній час ризики, які були підставою для застосування, а в подальшому продовження запобіжного заходу обвинуваченим, на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення покарання, у разі доведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, яке є особливо тяжким злочином; п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, бо обвинувачений, знаходячись на свободі, будучи обізнаним у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження, може спотворити чи знищити документи, які мають значення для судового розслідування.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного ст.ст. 3, 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.

Крім того, висновок суду першої інстанції щодо законності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Фактично подана апеляційна скарга викликана самим лише недосягненням бажаного результату у виді звільнення ОСОБА_8 з під варти, що в жодному випадку не може бути підставою для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу.

Тяжкість, характер та обставини кримінального правопорушення свідчать про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі достатніми та належними підставами тримання ОСОБА_8 під вартою є не лише очікування завершення судового розгляду справи, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, що вимагає ізоляції осіб, які з встановленою високою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Отже, на даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Доводи апеляційної скарги, що судом не враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має дружину, постійне місце проживання, простійне місце роботи, до теперішнього часу не звільнений з займаної посади електромонтера, є безпідставними, оскільки вказане апелянтом вказано та враховано у оскаржуваному рішенні, разом з урахуванням, що ОСОБА_8 обвинувачується в умисному придбанні та умисному зберіганні дитячої порнографії з метою розповсюдження, судом також прийнято до уваги об`єм зазначених матеріалів, а також вік дітей зображених на відеофайлах.

Посилання апелянта, на особу обвинуваченого, як на підстави змінити запобіжний захід з тримання під варти на домашній арешт, слід зазначити, що більшість з цих обставин існували і на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а відтак вони очевидно не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні обвинуваченим моделі поведінки, а тому не спроможні забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, оскільки наразі право слухняна поведінка обвинуваченого зумовлена виключно дієвістю обраного запобіжного заходу, а не високими моральними якостями.

Міркування апелянта, щодо посилання суду на те, що ОСОБА_8 скоював злочини, у вчиненні яких він обвинувачується, при наявності дружини, за думкою апелянта не заслуговують на увагу, адже під час скоєння цих злочинів дружині нічого не було відомо про те, чим замається чоловік, на теперішній час дружині відомо про обставини кримінального правопорушення, а тому дає змогу пильно контролювати поведінку чоловіка, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наведені апелянтом міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер.

За умови, що під час вчинення кримінального правопорушення дружина не знала про дії обвинуваченого, суд вважає, що обставини, які вплинули на його поведінку, залишалися такими ж. Відсутність усвідомлення дружиною ситуації тоді не стримала обвинуваченого від вчинення злочинів, що свідчить про їхню неефективність як морального запобіжника у обвинуваченого.

Більшість обставин, на які посилається сторона захисту як наявність родини чи потенційний моральний контроль з боку дружини, існували і на момент вчинення правопорушення. Це вказує на те, що такі чинники не утворюють достатніх моральних обмежень, які могли б запобігти аналогічним діям у майбутньому, або запобігти наявним ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Таким чином більш м`які запобіжні заходи можуть створити ризики невиконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Суд враховує не лише теперішній моральний контроль, але й попередню поведінку обвинуваченого, його схильність до порушення закону і те, чи достатньо ефективні запропоновані гарантії для забезпечення належної процесуальної поведінки.

Посилання на моральний вплив дружини є недостатнім обґрунтуванням для заміни чи скасування запобіжного заходу, оскільки цей вплив раніше не запобіг вчиненню кримінального правопорушення. Обраний запобіжний захід залишається ключовим механізмом забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги, що з моменту внесення до ЄРДР відомостей щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, з 31 січня 2023 до моменту взяття його під варту 22 лютого 2024 року, ОСОБА_8 не намагався переховатись, зникнути, продовжував працювати, не змінював місце проживання, не спростовують наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та ймовірності їх вчинення у майбутньому.

На думку суду апеляційної інстанції, ризик переховування обвинуваченого від суду, є підтвердженим, оскільки тяжкість імовірного покарання можна вважати істотним фактором на підтвердження цього ризику. При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000р, у рішенні ЄСПЛ «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ураховуючи сукупність обставин, в тому числі стадію судового провадження, а також дані про особу ОСОБА_8 суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність даних які б свідчили, що зазначені ризики не існують, а більш м`які запобіжні заходи не спроможні забезпечити належний розгляд провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та про необхідність продовження щодо останнього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наразі тримання обвинуваченого під вартою є обґрунтованими та виправданими, оскільки виключно в такому виді можливо забезпечити досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи судом, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.10.2024 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, за ч.1 ст. 301-1, ч.2 ст. 301-1, ч.3 ст. 301-1 КК України без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді