ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1551/24 Справа № 199/6157/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000032 від 09 січня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополі Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором, та продовжено стосовно ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 13 вересня 2024 року включно з визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. Слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено, що інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК і продовження тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі зі змінами до неї захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК, а у разі висновку про доведеність ризиків та неможливості застосування до нього домашнього арешту, визначити йому альтернативним запобіжним заходом заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що розмір застави слідчий суддя встановив в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, виходячи з меж застави, що була визначена ОСОБА_7 ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 липня 2024 року при перегляді ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2024 року, якою до ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З 13 червня 2024 року ОСОБА_7 перебуває під вартою, при цьому прокурор у клопотанні вказав, що підозрюваний не має тяжких захворювань, однак це спростовується відповіддю медичної частини НОМЕР_1 , де він утримується під вартою. Також сам підозрюваний підтвердив своє погане самопочуття і потребу в належному лікуванні в домашніх умовах, тому просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Визначення ОСОБА_7 застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та її не внесення свідчить про непосильність цієї суми для підозрюваного, що виключає можливість вважати такий запобіжний захід альтернативним для даної особи і свідчить про потребу в зменшенні розміру застави. Визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, немає доходу та зареєстрованого за собою майна, і він не має родичів, які можуть виступити в ролі заставодавців.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК, слідчий суддя, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції, не можуть бути визнані достатніми для скасування оскарженої ухвали з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості повідомлення про підозру.

З матеріалів справи слідує, що у провадженні СВ ВП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000032 від 09 січня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК.

13 червня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК.

14 червня 2024 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень. За результатами апеляційного перегляду вказаної ухвали слідчого судді 03 липня 2024 року Дніпровський апеляційний суд постановив ухвалу, якою скасував ухвалу слідчого судді та постановив нову, якою застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою строком до 06 години 09 хвилин 12 серпня 2024 року з визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень.

21 червня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, а саме: у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичного засобу, за попередньою змовою групою осіб; у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб; у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненому повторно; у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, вчиненому повторно; у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини, вчиненому повторно.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого, та не оскаржуються захистом в апеляційній скарзі.

Окрім цього, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу та під час перегляду відповідного рішення слідчого судді в апеляційному порядку. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.

02 серпня 2024 року постановою в.о. керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра продовжено строки досудового розслідування до 13 вересня 2024 року.

Щодо наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК.

Апеляційний суд вважає, що ризики, які були підставою для застосування підозрюваному запобіжного заходу, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, не зменшилися та об`єктивно продовжують існувати, а саме підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При оцінці вказаних ризиків апеляційний суд враховує тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, яке відноситься відповідно до ст. 12 КК до категорії тяжких злочинів. При цьому тяжкість покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 307 КК, у виді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, не є самостійною підставою для застосування чи продовження дії запобіжного заходу, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб та обумовлює можливість підозрюваному переховуватись на тимчасово непідконтрольній українській владі території, що може значно ускладнити органам правопорядку вживати заходи реагування на таку поведінку підозрюваного та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від слідства і суду, колегія суддів бере до уваги, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Апеляційний суд також зважає на обставини скоєного злочину, інкримінованого підозрюваному, на його підвищену суспільну небезпеку проти здоров`я населення, оскільки відноситься до кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин.

Колегія суддів бере до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК, проте раніше притягався до кримінальної відповідальності за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, має постійне місце проживання, неодружений, не працевлаштований та офіційного джерела доходу не має.

Зазначені вище обставини також підтверджують наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення і повністю спростовують доводи захисника про можливість запобігання заявленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В сукупності із вищевикладеним у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства слідчий суддя, приймаючи рішення про продовження підозрюваному строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обставини, передбачені ст. 178 КПК та дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені ризики є реальними та продовжують існувати і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо лише шляхом продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою.

Апеляційний суд вважає такими, що знайшли своє підтвердження і обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у двомісячний строк, що обумовлено складністю цього кримінального провадження, необхідністю провести ряд слідчих (розшукових) дій, про які зазначає слідчий в клопотанні, зокрема: отримати висновки експертів після проведення експертиз, призначити проведення дактилоскопічних експертизи, провести огляд речових доказів, звернутися з клопотанням про отримання тимчасового доступу до речей та документів, призначити експертизу матеріалів і засобів відео-звукозаписів аудіофайлів, матеріалів НСРД з метою експертної ідентифікації голосу підозрюваних та вчинити ряд інших слідчих та процесуальних дій.

Враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини що стосується порушення, статті 5, пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженням, апеляційний суд звертає увагу на рух кримінального провадження, періодичність судового контролю за дотриманням права на свободу підозрюваного та не вважає, що загальний строк тримання ОСОБА_7 під вартою є надмірним, з огляду на складність кримінального провадження та кількість процесуальних дій, які необхідно провести.

Посилання сторони захисту про незадовільний стан здоров`я підозрюваного апеляційним судом враховуються, однак це не є самодостатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на вищевикладене. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості неможливості надання адекватної медичної допомоги підозрюваному в установі попереднього ув`язнення. Крім того, згідно з долучених захисником відомостей з Філії Державної установи Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України у Дніпропетровській та Донецькій областях, ОСОБА_7 до поміщення в ДУ Дніпровська установа виконання покарань (№4) з 13.06.2024 по 14.06.2024 був консультований в медичних закладах МОЗ України, при надходженні в установу оглянутий лікарями амбулаторно-поліклінічного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 та на даний час ОСОБА_7 продовжує отримувати лікування та обстеження відповідно до лікарських призначень.

Що стосується доводів сторони захисту про визначений слідчим суддею непомірний розмір застави як альтернативний запобіжний захід, то апеляційний суд вважає їх неспроможними з огляду таке.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається, зокрема щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При застосуванні запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в ухвалі від 14 червня 2024 року був визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Сторона захисту, не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, звернулася з апеляційною скаргою на вказану ухвалу та доводи захисника про визначений слідчим суддею непомірний для підозрюваного розмір застави були предметом перевірки апеляційного суду при апеляційному перегляді ухвали слідчого судді. Апеляційний суд ухвалою від 03 липня 2024 року задовольнив частково апеляційну скаргу захисника, визнавши доводи захисту щодо непомірності розміру застави обґрунтованими, внаслідок чого розмір застави був зменшений до 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд, перевіривши доводи захисту в цій частині, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, його майнового та сімейного стану, а також продовження існування встановлених ризиків, не вбачає інших підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави. На переконання апеляційного суду, визначена підозрюваному застава у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб відповідає критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить досягнення її мети, адже розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді постановлена з належним дотриманням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись статті 132, 176, 177, 183, 193, 199, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4