КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3837/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

10 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрацонного суду Київської області від 29.12.2023, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7 ,

засудженого ( в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.12.2023 у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання у Державній установі «Білоцерківська виправна колонія №35» про зарахування строку попереднього ув`язнення - відмовлено.

Обґрунтовуючи рішення, суд вказав, що стосовно ОСОБА_6 у межах кримінального провадження, у якому постановлено вирок Київського апеляційного суду від 09.12.2020, було застосовано попереднє ув`язнення з 11.01.2017 по 13.04.2017. Вказаний строк цим же вироком суду зараховано у строк його покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншому кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_6 засуджений вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29.03.2021 за вчинення 22.10.2019 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, стосовно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не обирався, а відтак відсутній строк який підлягає зарахуванню як строк попереднього ув`язненя. Враховуючи, що за цим вироком ОСОБА_6 призначалося покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України (за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Київського апеляційного суду від 09.12.2020) судом було зазначено початок відбування покарання з 19.02.2021 та зараховано у строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення з 11.01.2017 до 13.04.2017.

Отже, ОСОБА_6 будучи затриманим 19.02.2021 на виконання вироку Київського апеляційного суду від 09.12.2020 та тимчасово перебуваючи у ДУ «Чернігівський СІЗО» з 19.02.2021 по 13.10.2021 на час розгляду Бобровицьким районним судом Чернігівської області стосовно нього нового кримінального провадження, фактично відбував покарання згідно вироку Київського апеляційного суду від 09.12.2020, тому вказаний період часу є строком відбуття покарання, а не періодом попереднього ув`язнення у новому кримінальному провадженні, тому не підлягає зарахуванню у строк покарання.

Окрім того, суд зазначив, що засуджений ОСОБА_6 уже звертався до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із клопотанням про перерахунок строку попереднього ув`язнення. За результатами розгляду клопотання засудженого ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 10.01.2022 ОСОБА_6 було відмовлено в його задоволенні. Переглядаючи вказану ухвалу суду від 10.01.2022 в апеляційному порядку, Київський апеляційний суд у своїй ухвалі від 27.07.2022, погодився із мотивами відмови у задоволенні клопотання засудженого та залишив вказану ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду без змін.

Враховуючи викладене, зокрема те, що питання про перерахунок строку попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_6 уже було вирішено ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.01.2022, яка наразі є чинною, а суд першої інстанції позбавлений права переглядати судове рішення, що набрало законної сили, тому законних підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 суд не знайшов.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 просить її переглянути.

Апелянт вказує, що якщо взяти до уваги, що суд у нього був 16.05.2018, то іспитовий строк закінчується 12.11.2020, так як там зарахували день за два, то виходить, що його покарали повторно, оскільки апеляційний суд, що скасував звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, був уже 09.12.2020, тобто після того як скінчився іспитовий строк. Зазначає, що всі вироки і ухвали він направляв в Білоцерківський міськрайонний суд, щоб перерахували строк, але йому було відмовлено.

Захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибув, в телефонному режимі повідомив, що перебуває на слідчих діях в м. Дніпро, при цьому засуджений ОСОБА_6 не заперечував щодо розгляду справи у відсутність захисника, а тому враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, судове засідання проведено у відсутність захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838 - VIII « Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зараховується судом строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зі змінами, внесеними Законом України від 18 травня 2017 року №2046- VIII (далі - Закон України № 2046-VIII), що набрав чинності 21 червня 2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими в ч. 1 ст. 72 КК України.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, у разі, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838 - VIII. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 75 КК України в редакції Закону України №838 - VIII.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.05.2018 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України і призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, за ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Вироком Київського апеляційного суду від 09.12.2020 вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16.05.2018 скасовано в частині призначеного покарання та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Зараховано у строк відбування покарання термін затримання ОСОБА_6 з 11.01.2017 по 13.01.2017 та строк тримання під вартою з 13.01.2017 по 13.04.2017 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі. Строк відбуваня покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня затримання на виконання вироку з метою направлення для відбування покарання.

Вирок Київського апеляційного суду від 09.12.2020 набрав законної сили 09.12.2020. Згідно протоколу затримання особи від 19.02.2021 ОСОБА_6 був затриманий 19.02.2021 на підставі звернутого до виконання зазначеного вироку Київського апеляційного суду.

Поряд з тим, ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 24.02.2021 засуджений ОСОБА_6 (затриманий 19.02.2021 на підставі вироку Київського апеляційного суду від 09.12.2020) був тимчасово залишений у ДУ «Чернігівський СІЗО» на час розгляду іншого кримінального провадження стосовно нього за обвинуваченням у вчинені 22.10.2019 злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29.03.2021 ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених цим та вироком Київського апеляційного суду від 09.12.2020 остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання визначено рахувати з 19.02.2021. У строк відбування покарання зараховано ОСОБА_6 термін затримання з 11.01.2017 по 13.01.2017 та строк тримання під вартою з 13.01.2017 по 13.04.2017 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 18.08.2021 вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29.03.2021 щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Таким чином, як правильно встановив суд першої інстанції, оскільки згідно із вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року щодо ОСОБА_6 , запобіжний захід стосовно нього до набрання вироку законної сили не обирався, а останній був тимчасово залишений у ДУ «Чернігівський СІЗО» » на час розгляду кримінального провадження, то період з 19.02.2021 (дата затримання за вироком Київського апеляційного суду від 09.12.2020) не є попереднім ув`язненням ОСОБА_6 , а є строком відбування покарання за вищевказаним вироком.

Остаточне покарання за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року призначено за сукупністю кримінальних правопорушень, тобто відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, з зазначенням початку відбування покарання з 19.02.2021 та зарахуванням у строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення з 11 січня 2017 року до 13 квітня 2017 року. Отже, засудженому ОСОБА_6 у строк відбуття покарання було зараховано усі строки його тримання під вартою.

Те, що кримінальне правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_6 перебував під вартою з 11.01.2017 по 13.04.2017 було вчинено в період дії Закону України №838- VIII, надавало підстави для застосування цього Закону, лише в межах того ж кримінального провадження (вирок Київського апеляційного суду від 09.12.2020) .

Відтак, будь - якого неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як про це вказує засуджений в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваної ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.12.2023 та підстав для її скасування не вбачає. а тому, апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі засуджений взагалі висловлює доводи, які стосуються фактично незаконності вироку Київського апеляційного судуд від 09.12.2020 р., адже він вважає, що він двічі притягнутий до відповідальності за один злочин, які не можуть бути предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.12.2023, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання у Державній установі «Білоцерківська виправна колонія №35» про зарахування строку попереднього ув`язнення - без змін.

Ухвала оскарженю в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4