Справа № 202/5522/24
Провадження № 1-кп/202/1372/2024
ВИРОК

29 жовтня 2024 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000185, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 квітня 2024 року у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Тернівка, Дніпропетровської області, маючої середню освіту, непрацевлаштованої, незаміжньої, маючої на утримані малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_5 , 11.04.2024 приблизно о 21 год. 15 хв., ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала біля під`їзду АДРЕСА_2 , де зустріла раніше знайому їй ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Того ж дня, приблизно о 21 год. 15 хв. під час розмови, у ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків із ОСОБА_7 , виник кримінально-протиправний умисел на заподіяння останній фізичного болю.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, перебуваючи біля під`їзду №4 буд. АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, знаходячись у безпосередній близькості до ОСОБА_7 , стоячи до неї обличчям, схватила її лівою рукою за волосся і нанесла їй один удар лівим коліном в ліву частину обличчя, чим умисно заподіяв ОСОБА_7 фізичного болю і не спричинила тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, кваліфіковано за ч.1 ст.126 КК України як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні нею кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялася, просила суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надала письмову заяву.

Захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченої підтримав позицію підзахисної, та не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинувачених.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченій ОСОБА_5 , та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, при призначенні покарання з іспитовим строком необхідно враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченої, тяжкість і обставини скоєного злочину, які не оспорюються сторонами справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання, необхідного для виправлення останньої та попередження вчинення нових злочинів, у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а також особу обвинувачену, яка офіційно не працевлаштована, не заміжня, має зареєстроване місце проживання, у якої на утриманні перебуває малолітня донька 2012 року народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, кримінально каране протиправне діяння вчинила вперше, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також приймається до уваги те, що за наслідком вчинення ОСОБА_5 кримінально караного діяння потерпілій не спричинено майнової шкоди, а також відсутність цивільного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання у вигляді штрафу,яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 та попередить вчинення нею нових злочинів.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не обирався, клопотань щодо його обрання від учасників процесу не надходило.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні. Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.: 349, 370; 374; ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1