Провадження № 1-в/761/463/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 про звільнення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Некрасовка, Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який наразі утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор»,

від покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2023 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України

ВСТАНОВИВ

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2023 року у відношенні ОСОБА_4 .

У клопотанні вказано, що засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримується в державній установі «Київський слідчий ізолятор», засуджений вироком Приморським районним судом м. Одеси від 07.09.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 10.10.2023.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання. Початок строку 02.05.2023. Кінець строку 02.05.2028.

Засуджений ОСОБА_4 08.02.2024 прибув до ДУ «Київський слідчий ізолятор» на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.12.2023 для розгляду кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

ОСОБА_4 просив клопотання задовольнити.

Представник ДУ «Київський слідчий ізолятор» в судове засідання не прибув, водночас в розпорядження суду надано матеріали особової справи засудженого.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого, надані ДУ «Київський слідчий ізолятор», суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до довідки ДУ «Київський слідчий ізолятор», вказана установа не є для засудженого ОСОБА_4 установою відбування покарання, але згідно ч. ч. 1,2 ст. 539 КК вирок щодо ОСОБА_4 виконується в установі з 10.10.2023.

Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2023 ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 10.10.2023.

Згідно з вищевказаним вироком кримінальне правопорушення вчинено 03.04.2023 року, вартість майна, яке було предметом крадіжки, становить 1250 грн. 33 коп.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП(Дрібне викрадення чужого майна).

Частиною 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП(у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1ст. 51 КУпАП, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169розділуIVцьогоКодексудля відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив у 2023 році, а саме 03.04.2023 викрав мобільний телефон марки «Redmi» модель «6А», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору та зарядний пристрій до нього, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на суму 1250 грн.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2023 рік», станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн. 00 коп.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність заст. 185 КК України у 2023 році -становив 2684 грн.

На підставі вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 , на цей час не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній був засуджений за вище вказаним вироком, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого закон передбачає кримінальну відповідальність.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24).

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2023 року.

Керуючись ст. 5, КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2023 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_7