Провадження №1-кп/761/2487/2024
В И Р О К

іменем України

04 листопада 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі

головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000805 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.08.2023 року у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, працюючий на посаді водія в ТОВ «НОВА ЛОГІСТИЧНА КОМПАНІЯ», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 , 01.08.2023 приблизно о 15 год. 55 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «IVECO-35S12», р.н. НОМЕР_1 pухаючись в третій (крайній лівій) смузі руху проїзної частини вулиці Стеценко, у місті Києва зі сторони вулиці Туполєва в напрямку площі Інтернаціональна, зі швидкістю приблизно 40 км/год, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», яка позначає нерегульований пішохідний перехід на проїзній частині дороги, Правил дорожнього руху України.

В цей час, попереду автомобіля «IVECO-35S12», р.н. НОМЕР_2 , в попутному напрямку, в другій (середній) смузі, рухався невстановлений в ході досудового автомобіль білого кольору схожий на «Volkswagen Caddy», водій якого наближаючись до вказаного пішохідного переходу, виконуючи вимоги пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, почав зменшувати швидкість керованого ним автомобіля та зупинився перед даним нерегульованим пішохідним переходом, надаючи дорогу пішоходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розпочала перетин проїзної частини вул. Стеценко, міста Києва в межах зазначеного нерегульованого пішохідного переходу, наближаючись справа, до смуги руху автомобіля марки «IVECO-35S12», р.н. НОМЕР_3 .

Під час руху водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог п. 1.3, п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3 та 18.4 Правил дорожнього руху України:

- п. 1.3: учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортним засобом у дорозі;

- п.18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_4 виявились у тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «IVECO-35S12», р.н. НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині вулиці Стеценко у місті Києві, будучи заздалегідь поінформованим про наближення до пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», маючи об`єктивну змогу спостерігати, як попереду, в другій смузі попутного напрямку, перед нерегульованим пішохідними переходом, почав зменшувати швидкість невстановлений автомобіль «Volkswagen Caddy», та усвідомити, що на пішохідному переході перебувають люди, будучи обізнаним, що в даному випадку водій повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і може продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, відволікся від керування транспортним засобом, не переконався у відсутності пішоходів на пішохідному переході, внаслідок чого, поблизу будинку АДРЕСА_2 , виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину дороги справа-наліво відносно напрямку руху автомобіля «IVECO-35S12», р.н. НОМЕР_2 , спричинивши останній тілесні ушкодження.

B результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 отримала наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, гематома та садно лобної ділянки, багато уламковий перелом кісток носу, забійна рана нижньої губи; закрита травма грудної клітки - малий пневмоторакс праворуч (наявність повітря в плевральній порожнині); закрита травма таза перелом лобкової та сідничної кісток ліворуч, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Порушення вимог п. 1.3, п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3 та 18.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, визнав, щиро розкаявся. В суді дав показання по суті висунутого проти нього обвинувачення, які повністю відповідають обставинам, викладеним у цьому вироку, з приводу часу, місця, способу та обставин вчинення ним кримінального правопорушення. Вказав, що офіційно працевлаштований, із заробітної плати продовжує здійснювати відшкодування потерпілій завданої шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зазначив, що з потерпілою стороною примирився. Просив врахувати, що щиро кається у вчиненому, відшкодовує завдану шкоду, стан його здоров`я, та не застосувати до нього додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які викладені в обвинувальному акті. Суд такі показання вважає логічними, послідовними і правдивими, наданими останнім добровільно.

Окрім показань обвинуваченого, судом досліджено матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, а також документи, щодо речових доказів.

З урахуванням думки обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, із застосуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. Також судом роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій їх небезпечності та даним про особу винного.

Крім того, у відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, судом враховується не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що останній на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має хронічне захворювання.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ставлення до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному каятті, частковому відшкодуванні завданої шкоди, позиції потерпілої сторони, яка вказувала на примирення з обвинуваченим, дані, які характеризують його особу, те, що він раніше не судимий, має постійне проживання, офіційно працевлаштований.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, його ступеню тяжкості, так за положеннями ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа є нетяжким злочином, даних про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень застосування до нього покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України.

Водночас, із урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого діяння, тяжкості кримінального правопорушення, встановленої судом пом`якшуючої обставини, відсутності обтяжуючих, відомостей щодо особи обвинуваченого, з урахуванням думки потерпілої сторони, вчинення реальних дій спрямованих на часткове відшкодування завданих збитків, суд приходить до висновку про можливе застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України та звільнення його від реального відбування покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України.

Щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, оскільки порушення Правил дорожнього руху України призвело до заподіяння неповнолітній потерпілій середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Таке покарання стосовно ОСОБА_4 є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Щодо процесуальних витрати слід вказати на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається з наявних у матеріалах кримінального провадження довідок про витрати на проведення експертиз, сукупна їх вартість становить 6974 грн., а саме: 1912,00 грн. (висновок експерта № СЕ-19/111-23/49348-ІТ від 20.09.2023), 2390,00 грн. (висновок експерта № СЕ-19/111-23/40784-ІТ від 17.08.2023), 2672,00 грн. (висновок експерта № 042-1400-2023).

Вказані витрати документально підтверджені, а тому в порядку ст. 124 КПК України, підлягають стягненню на користь держави з ОСОБА_4 .

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Під час проведення досудового розслідування у справі застосовано заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту автомобіля марки «IVECO-35S12» д.н.з. НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_4 , 2006 року випуску, який належить ОСОБА_7 , арешт накладався з метою його збереження як речового доказу. Відповідно до положень ст. 174 ч. 4 КПК України cуд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Вирішуючи питання про скасування арешту майна, суд насамперед, враховує мету його накладення - збереження речового доказу, належність транспортного засобу не обвинуваченому, а іншій особі - ОСОБА_7 у зв`язку із чим, на думку суду арешт необхідно скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 286 КК України, ст. ст. 100, 349, 368-371, 373-374, 376374-376, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва 10.08.2023 на автомобіль марки «IVECO-35S12» д.н.з. НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_4 , 2006 року випуску, який належить ОСОБА_7 .

Речові докази: автомобіль марки «IVECO-35S12» д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_7 , залишити у розпорядженні останнього.

Процесуальні витрати у зв`язку із залучення експертів у кримінальному провадженні в сукупному розмірі 6974 (шість тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн. - стягнути з ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддя ОСОБА_8