н/п 1-кс/953/8139/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0001204 від 26 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 29 серпня 2024 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0001204 від 26 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в якому він просить скасувати арешт на автомобіль ВАЗ моделі 2109 з д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 29 серпня 2024 року. 25.11.2024 представник власника майна адвокат ОСОБА_5 через систему «Електронний суд» подав уточнене клопотання, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді в частині заборони користування майном, а саме: автомобілем ВАЗ моделі 2109 з д.н.з. НОМЕР_1 , з передачею його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без надання права розпорядження та відчуження цього майна.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 зазначає, що ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 29 серпня 2024 року у справі № 645/5019/24 задоволено клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001204 від 26 серпня 2024 року, та накладено арешт на транспортний засіб ВАЗ моделі 2109 з д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Визначено місце зберігання арештованого майна - майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 зазначає, що 05.09.2024 експертом Харківського НДЕКЦ МВС було проведено транспортно-трасологічну експертизу, за результатами якої встановлено, що будь-яких слідів контакту транспортного засобу ВАЗ моделі 2109 з д.н.з. НОМЕР_1 з іншим транспортним засобом не виявлено.

Крім того, ОСОБА_3 вказує, що повернення йому транспортного засобу є необхідним з огляду на те, що зберігання автомобіля на майданчику тимчасового утримання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , може завдати значних збитків, оскільки його автомобіль постійно перебуває на відкритій місцевості у несприятливих погодних умовах (під перепадами температур, опадами), які можуть призвести до втратити його технічних властивостей та отримання дефектів у вигляді іржі та корозії металу, яких до моменту вчинення ОСОБА_6 дорожньо-транспортної пригоди не було.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання в частині скасування заборони користування майном.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_3 , представник власника майна адвокат ОСОБА_5 , підтримали подане клопотання з урахуванням наданих уточнень, просили його задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши подане клопотання, та надані на його обгрунтування матеріали приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1ст. 98 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, підставою для скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України є відсутність потреби в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення або необґрунтованість його застосування, при цьому, з урахуванням вимогст. 22 КПК України, доведення цих обставин покладається на особу, яка звернулася із клопотанням про скасування арешту майна.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши доводи поданого клопотання, надані документи у їх сукупності, слідча суддя приходить до таких висновків.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що у провадженні Головного управління Національної поліції в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001204 від 26 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України внесені до ЄРДР 26.08.2024 за фактом того, що 26.08.2024 приблизно о 07:43 год. на перехресті, яке розташоване між проспектом Льва Ландау та вул. Єдності, в м. Харків, сталось ДТП у вигляді зіткнення, за участі автомобіля ВАЗ моделі 2109 з д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та автомобіля «Renault» моделі «Megane» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого водій та пасажир авто «Renault» моделі «Megane» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тілесні ушкодження.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль «ВАЗ моделі 2109 з д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 .

Постановою слідчого ВП №2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 26.08.2024 автомобіль ВАЗ моделі 2109 з д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001204.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 29 серпня 2024 року у справі № 645/5019/24 задоволено клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001204 від 26 серпня 2024 року, та накладено арешт на транспортний засіб ВАЗ моделі 2109 з д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Визначено місце зберігання арештованого майна - майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановляючи ухвалу про накладення арешту на майно, слідча суддя врахувала встановлені органом досудового розслідування обставини у кримінальному провадженні, та те, що вказані у клопотанні автомобілі мають значення для забезпечення кримінального провадження, оскільки існує сукупність розумних підозр вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.1,2 ст. 22 КПК України).

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Слідча суддя зазначає, що вирішення питання про віднесення матеріальних об`єктів до речових доказів відноситься до повноважень слідчого, який, згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Разом з цим, до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України). Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ст. 26 КПК України).

Таким чином слідчий суддя на етапі проведення досудового розслідування не виконує функції слідчого або прокурора у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання або обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у ч. 2 ст. 170 КПК України, або доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

В силу ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами.

У рішенні Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації» та від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», суд зазначає, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчої судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 29 серпня 2024 року, при накладенні арешту на вказаний автомобіль, слідча суддя виходила з того, що автомобіль «ВАЗ моделі 2109 з д.н.з. НОМЕР_1 має значення для забезпечення кримінального провадження, оскільки існує сукупність розумних підозр вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню..

Метою застосування арешту, згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 171 КПК України є забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням змісту зазначених положень кримінального процесуального кодексу, а також підстави, на яку посилається власник майна у клопотанні про його скасування, при вирішенні питання про скасування арешту майна в межах розгляду даного клопотання, слідча суддя повинна встановити про наявність/відсутність підстав для подальшого застосування арешту, накладеного з метою збереження речових доказів (в тому числі й предмету злочину), а саме чи існує необхідність подальшого збереження речових доказів для їх дослідження судом.

Чинним кримінальним процесуальним законом передбачено два способи скасувати накладений арешт на майно, з метою збереження речових доказів (в тому числі й предмету злочину): при ухваленні судом рішення за результатами розгляду кримінального провадження; при постановленні рішення про закриття кримінального провадження з підстав, визначених у ст. 284 КПК України.

Між тим, ст.28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

В межах розгляду даного клопотання слідчою суддею встановлено, що досудове розслідування даного кримінального провадження наразі триває, даних щодо повідомлення будь-якій особі про підозру в рамках даного кримінального провадження слідчій судді надано не було.

Отже, долю вказаного вище речового доказу буде вирішено прокурором чи судом при постановленні рішення про закриття кримінального провадження з підстав, визначених у ст. 284 КПК України, або судом в нарадчій кімнаті при винесенні остаточного рішення у справі за результатами розгляду кримінального провадження, яке після набрання чинності буде виконано, у тому числі, в частині арешту, накладеного на вказаний транспортний засіб.

Разом з цим, згідно ч. 1ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174 КПК України.

В межах розгляду клопотання слідчою суддею встановлено, що відповідно до повідомлення сторони обвинувачення вказаний автомобіль був оглянутий, проведено експертні дослідження.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-24/26426-ІТ від 25.09.2024 на момент експертного огляду на автомобілі «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_3 та автомобілі ВАЗ 2109 з д.н.з. НОМЕР_1 були відсутні пошкодження, які б свідчили про їх взаємне контактування.

Доказів, які б свідчили про призначення в межах даного кримінального провадження щодо транспортного засобу ВАЗ 2109 з д.н.з. НОМЕР_1 , будь-яких додаткових експертиз, або проведення слідчих дій, для яких був би потрібен вказаний транспортний засіб, слідчій судді на час розгляду клопотання не надано.

Враховуючи зазначене, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності та користування завданням кримінального провадження, слідча суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування арешту з автомобіля марки ВАЗ 2109 з д.н.з. НОМЕР_1 в частині, що стосується заборони користування майном.

Крім того, вирішення питання щодо речових доказів регламентується положеннями ст. 100 КПК України та Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104, відповідно до положень яких саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність.

Вирішення питання щодо передачі на відповідальне зберігання речового доказу не входить до компетенції слідчого судді, всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахування норм діючого законодавства, з попередженням про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 2, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0001204 від 26 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 29 серпня 2024 року задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 29 серпня 2024 року по кримінальному провадженню № 0001204 від 26 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, в частині, що стосується заборони користування майном, а саме: автомобілем ВАЗ 2109 з д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Майно, на яке накладено арешт зберігати відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Попередити особу якій буде передано транспортний засіб про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді

Слідчий суддя

Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1