КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою зі змінами заступника керівника Київської обласної прокуратури на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 04 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 04 листопада 2021 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долматове Унецького району Брянської області Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Бориспільським міськрайонним судом Київської області від 05 травня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК України приєднано ОСОБА_6 за сукупністю вироків невідбуте покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2021 року та остаточно визначено покарання у вигляді 2 років 10 днів обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 4, ч. 3 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися до зазначеного органу для реєстрації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Судом визнано доведеним, що 15.07.2021 працівниками Вишгородського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області ОСОБА_6 ознайомлено з вищевказаним вироком суду, розтлумачено умови і порядок відбуття покарання у виді громадських робіт, попереджено про кримінальну відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, та вручено направлення для відбуття покарання у виді громадських робіт у КП «Благоустрій - Вишгород» Вишгородської міської ради, згідно якого останній повинен був приступити до виконання громадських робіт 16.07.2021 року.

Однак, в період часу з 26.07.2021 по 20.08.2021 ОСОБА_6 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, наказом № 4-гр від 23.07.2021 та графіками виходу на роботу за липень та серпень 2021 року, діючи умисно та протиправно, переслідуючи мету ухилитися від відбування покарання виді громадських робіт, незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України 15.07.2021 року, 27.07.2021, 05.08.2021, 11.08.2021 до відбування покарання у виді громадських робіт не приступив не маючи на те поважних причин.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить вирок Вишгородського районного суду Київської області від 04 листопада 2021 року змінити. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

У судове засідання обвинувачений ОСОБА_6 , повідомлений належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття; заяв та клопотань від нього не надходило. Згідно з вимогами КПК України участь обвинуваченого у даному випадку не є обов`язковою, а тому колегія суддів відповідно ч. 4 ст. 405 КПК України вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутність обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу зі змінами; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги прокурора зі змінами щодо неправильного застосування кримінального закону заслуговують на увагу.

Статтею 413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону у країни про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, зокрема, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, відноситься до проступків, так як санкцією передбачено покарання у виді пробаційного нагляду на строк до 3 років або обмеження волі на той самий строк.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, в період часу з 26.07.2021 по 20.08.2021, а тому на даний час минуло більше 3-х років від дати вчинення проступку, а тому існують підстави для звільнення обвинуваченого від покарання у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. У даному випадку вирок суду першої інстанції оскаржений до суду апеляційної інстанції прокурором. При цьому обвинувачений своєї незгоди з вироком, зокрема доведеністю його винуватості, кваліфікацією його дій та призначеним покаранням, не виявив у передбачений Законом спосіб.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовольнити.

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 04 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, - змінити.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у зв`язку із закінченням строків, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: _______________ ______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/1969/2024

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_8

Доповідач: ОСОБА_1