Номер провадження: 11-сс/813/1421/24
Справа № 946/7040/24 1-кс/946/2131/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 02.09.2024, якою в межах к/п №0001017 від 28.07.2024 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїл Одеської обл., громадянина респ. Грузія, із середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 17.06.2024 Ізмаїльським міськрайсудом Одеської обл. за ст. 395 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумом доходів громадян;

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0001017 від 28.07.2024 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України було задоволено клопотання ст. слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком до 31.10.2024, із визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн. та покладенням на останнього у разі внесення застави строком до 31.10.2024 певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та в зазначеному к/п органом досудового розслідування доведено існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення, обумовлені тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим; тим, що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини проти власності, а також на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності в інших кримінальних провадженнях, які перебувають на стадії судового розгляду.

Водночас, врахувавши положення ч.ч. 3, 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не погодився з вказаною ухвалою з огляду на залишення слідчим суддею поза увагою того, що в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, сам повідомив співробітнику поліції про скоєне правопорушення, на момент вчинення злочину запобіжний захід стосовно нього не обирався, на даний час підозрюваний працює за наймом, переховуватись від органів досудового розслідування та суду не планує та не буде.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати стосовно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 30.08.2024 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (а.с. 59-62), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5-ти до 8-ми років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, зокрема, у тому, що він в період дії на всій території України воєнного стану, введеного із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, який в подальшому продовжено на території України та достовірно знаючи, що на території України діє воєнний стан, 26.07.2024 о 17:07 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав з припаркованого за вищевказаною адресою автомобіля «Tayota», д.н.з. НОМЕР_1 , жіночій гаманець торгової марки «NERI KARRA» вартістю 756, 66 грн., в якому знаходились грошові кошти на суму 1600 грн., 100 доларів США, які станом на момент вчинення злочину становить за курсом долару США 4119, 77 грн., та п`ять карток АЗС «WOG» на пальне 20 л. вартістю 1119, 8 грн. кожна на загальну суму 5599 грн., які належать потерпілій ОСОБА_10 , після чого з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та заподіявши таким чином ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 12 075, 43 грн.

Питання стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України сторонами кримінального провадження в апеляційному порядку не оскаржується, внаслідок чого суд апеляційної інстанції доходить висновку про її обґрунтованість.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Водночас, колегія суддів, погоджуючись із висновком слідчого судді, зауважує на тому, що в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування було доведено існування ризиків можливого переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 5-ти до 8-ми років; міцних соціальних зв`язків за місцем проживання не має, зокрема, не одружений, утриманці відсутні, не працевлаштований, тобто не має законних засобів до існування; раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів (а.с. 20), що свідчить про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Окремо апеляційний суд наголошує на тому, що на теперішній час на розгляді в суді 1-ої інстанції перебувають інші кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні аналогічних умисних корисливих злочинів, передбачених ст. 185 КК України (а.с. 21-37), що свідчить про ймовірну схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень проти власності та є додатковим підтвердженням існування в зазначеному кримінальному провадженні ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, апеляційний суд вважає слушними посилання захисника на те, що ОСОБА_7 свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнає та добровільно повідомив співробітникам поліції про скоєне кримінальне правопорушення, проте наголошує на тому, що вказані обставини не зменшують ризики, встановлені апеляційним судом вище та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Твердження сторони захисту з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_7 наразі працює за наймом колегія суддів до уваги не приймає, оскільки матеріали провадження не містить жодних документальних підтверджень зазначеної обставини.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Отже, враховуючи викладені вищи обставини, колегія суддів доходить переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу для запобігання названим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської обл. від 02.09.2024, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31.10.2024, із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4