Справа №478/618/19 пров. №1-кп/478/12/2024
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2024 року Казанківський районний суд Миколаївської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Казанка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,

В с т а н о в и в:

В провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

Під час судового розгляду, після дослідження доказів, що надані стороною обвинувачення, обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисниками ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимими докази в порядку ст. 89 КПК України.

Так, стороною захисту зазначено, що не зважаючи на приписи передбачені КПК України та «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», прокурор відділу процесуального керівництва прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , без передбачених законних процесуальних підстав проводив у кримінальному провадженні №0000060 від 12.01.2017 року слідчі та процесуальні дії. Посилаючись на те, що прокурор відділу процесуального керівництва прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 не маючи повноважень у кримінальному провадженні 09.07.2018 року приймає заяву про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_8 (а.к.п.4 т.4), 09.07.2018 року вручає ОСОБА_8 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого (а.к.п.5-7 т.4), допитує 09.07.2018 року ОСОБА_8 як представника потерпілого (а.к.п. 12-13 т.4), 24.07.2018 року приймає постанову про залучення експерта для проведення судової оціночної будівельної експертизи (а.к.п.15-16 т.4), просили суд визнати очевидно недопустимим доказами у кримінальному провадженні №0000060 від 12.01.2017 року за ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, процесуальні дії та рішення прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , а саме: заяву про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_8 (а.к.п.4 т.4); пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 09.07.2018 року (а.к.п.5-7 т.4); протокол допиту в якості представника потерпілого від 09.07.2018 року ОСОБА_8 (а.к.п.12-13 т.4); постанову про залучення експерта для проведення судової оціночної будівельної експертизи від 24.07.2018 (а.к.п.15-16 т.4); висновок судової оціночної будівельної експертизи №13/10.10./21 від 10.08.2018 року (а.к.п.19-25 т.4).

Обвинувачений ОСОБА_4 , та його захисники ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підтримали клопотання, просили задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого заперечувала, просила відмовити в його задоволенні.

Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження з приводу заявленого клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Слід зазначити, що доказами у кримінальному провадженні, згідно зі ст. 84 КПК України, є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Застосоване законодавцем при наданні визначення поняття «докази» формулювання «фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку» та положення ч. 3 ст. 17 КПК про те, що обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, свідчать, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення такого питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду. Постановлення ухвали без надання оцінки доказів в їх сукупності буде суперечити загальним засадам кримінального судочинства.

Суд вважає, що питання допустимості або недопустимості вказаних обвинуваченим доказів недоцільно з`ясовувати та перевіряти на цій стадії судового процесу, до завершення повного дослідження доказів у кримінальному провадженні, а необхідно дати їм належну оцінку разом з усіма наявними доказами в їх сукупності та взаємозв`язку після завершення судового розгляду у нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного судового рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що питання про допустимість або недопустимість заявлених у клопотанні доказів, а саме: протокол допиту в якості представника потерпілого від 09.07.2018 року ОСОБА_8 (а.к.п.12-13 т.4), висновок судової оціночної будівельної експертизи №13/10.10./21 від 10.08.2018 року (а.к.п.19-25 т.4) - може бути вирішене під час ухвалення судом остаточного рішення за наслідками розгляду кримінального провадження.

Клопотання сторони захисту щодо визнання очевидно недопустимими заяви про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_8 (а.к.п.4 т.4); пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 09.07.2018 року (а.к.п.5-7 т.4), постанови про залучення експерта для проведення судової оціночної будівельної експертизи від 24.07.2018 (а.к.п.15-16 т.4), не підлягає задоволенню, оскільки самі по собі процесуальні рішення, такі як постанови і доручення, ухвалені під час досудового розслідування, судові рішення, а також змагальні документи (клопотання, заяви, скарги тощо) не можуть оцінюватися з погляду допустимості, оскільки не є доказами у значенні статті 84 КПК.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 85-89, 94, 371-372 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_5 про визнання доказів очевидно недопустимими, - відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає, але заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1статті 392 КПК України

Суддя ОСОБА_1