УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області, в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000553 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 України.

Крім того, до суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . У своєму клопотанні прокурор обґрунтував необхідність такого заходу тим, що інкриміноване правопорушення повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколами допитів свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

На даний час, на думку прокурора, існують обставини, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 при застосуванні до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, зможе здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, зокрема через тяжкість злочину, по якому йому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, у разі доведення його вини, він може та матиме можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, намагаючись уникнути покарання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Окрім цього, обвинувачений самовільно без дозволу командира залишив місце несення військової служби або дезертирство, може схиляти до аналогічної протиправної поведінки також інших військовослужбовців, а також враховуючи неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів пов`язаних з вступом в силу Закону України №2531 ІХ від 16.08.2022 «Про внесення змін до КПК України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану», відповідно до якого під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються, зокрема ч.5 ст. 407 КК України, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою не може бути застосований.

На думку прокурора, зазначені обставини свідчать про те, що на даний час заявлені ризики не зменшилися та існують ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Під час підготовчого провадження сторони висловилися щодо даного обвинувального акту та клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурор вважає, що справа підсудна Володимир-Волинському міському суду Волинської області, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, можливо призначити судовий розгляд, викликати до зали суду осіб, вказаних в обвинувальному акті.

Окрім зазначеного, прокурор просив суд задовольнити клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення судового розгляду.

Стосовно клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою просили суд відмовити у клопотанні прокурора та замінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали, надані суду, суд дійшов висновку про те, що справа підсудна Володимир-Волинському міському суду Волинської області, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, судом з`ясовано склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді та порядок та мова ведення судового розгляду.

Крім того, суд, заслухавши клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу, думку учасників справи, дослідивши представлені до клопотання матеріали, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні даного питання суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

У кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Зі змісту ст. 197 КПК України вбачається, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.1ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні суду перебуває справа по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України. Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за яке передбачене покарання тільки у виді позбавлення волі на певний строк, у разі доведення його вини, може та матиме можливості переховуватись від суду, намагаючись уникнути покарання, перешкоджати кримінальному провадженню, а саме може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що обвинувачений самовільно без дозволу командира залишив місце несення військової служби або дезертирство, може схиляти до аналогічної протиправної поведінки також інших військовослужбовців, а також враховуючи неможливість застосування більш м яких запобіжних заходів пов`язаних з вступом в силу Закону України №2531 ІХ від 16.08.2022 «Про внесення змін до КПК України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану», відповідно до якого під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються, зокрема ч.5 ст. 407 КК України, а тому існують обставини, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 при зміні йому запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, зможе здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Отже, залишаючись на свободі, ОСОБА_4 може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, може впливати на свідків, вчинити новий злочин та переховуватися від органів досудового розслідування. Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання, даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, яка в теперішній момент перебуває у стані війни та активних бойових дій, що в тій чи іншій мірі впливає й на суспільство. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, внаслідок чого слідчий суддя приходить до висновку продовжити відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вищевказані обставини, на думку суду, дають достатні підстави вважати, що лише продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти встановленим та доведеним під час досудового розслідування зазначеними вище у клопотанні ризикам, визначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Обставини, зазначені у клопотанні, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Відсутні передумови для застосування підозрюваному менш суворого виду запобіжного заходу, а стороною захисту не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості утримання підозрюваного в умовах СІЗО.

Наведені стороною захисту та підозрюваним обставини вже враховувались слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, а тому проаналізувавши поведінку обвинуваченого і характеризуючи дані, суд відхиляє клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який домашній арешт.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.9 Закону України «Про міжнародні договори», ст. ст. 114, 176, 177, 178, 183, 193, 217, 331, 334, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд обвинувального акту № 0000553 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 України, на 21 листопада 2024 року о 14:30 год.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 11 січня 2025 року, включно.

Ухвала діє до 11 січня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду, в частині продовження строку тримання під вартою, може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали вручити зацікавленим особам обвинуваченому, захиснику, прокурору, начальнику СІЗО та конвойній службі.

Головуючий суддя: ОСОБА_1