Справа № 643/4158/24
Провадження № 1-кп/643/578/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 15.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000678 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Пермь Пермської області, рф, громадянки України, з базовою середньою загальною освітою, незаміжньої, непрацюючої, яка перебуває на реєстраційному обліку та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, -

у с т а н о в и в :

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження, внесене 15 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000678 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 03 грудня 2024 року прокурор заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 15.02.2024 стосовно майна потерпілого ОСОБА_5 , у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачена ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні проти закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України в частині її обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 15.02.2024 стосовно потерпілого ОСОБА_5 не заперечувала, просила клопотання прокурора задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду по справі за його відсутності, у поданій заяві зазначив, що претензій до обвинуваченої ОСОБА_4 не має, цивільний позов пред`являти не буде.

Сторони кримінального провадження проти вирішення питання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України за відсутності потерпілого не заперечували.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченої, доходить висновку про таке.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Правилами ч. 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на наведене, виходячи з аналізу вказаних вище норм законодавства, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 скоїла стосовно потерпілого ОСОБА_5 15 лютого 2024 року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений на рівні 3028,00 гривень, а 50 відсотків від його розміру становлять, відповідно, 1514,00 гривень.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 3028,00 гривень (1514 х 2 = 3028).

Як убачається з обвинувального акту, діями ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 загалом на суму в розмірі 1825,00 гривень.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України унормовано, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Як убачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 лютого 2024 року за №0000678, ОСОБА_4 інкриміновано таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене в умовах воєнного стану, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України за подією, яка мала місце 15.02.2024 у сумі 1825,00 гривень.

Здійснивши аналіз наведених вище норм законодавства, слід дійти висновку, що відбулася втрата чинності закону шляхом прийняття нового закону і, відповідно, визначення нових меж між адміністративним правопорушенням (дрібної крадіжки) та кримінальним правопорушенням (крадіжки). Відтак, наразі не є кримінально карним діянням викрадення чужого майна, вартість якого становить до 3028,00 гривень, ураховуючи положення ст. 5 КК України (часткова декриміналізація).

З огляду на наведене вище, беручи до уваги положення статті 5 КК України, судом має бути прийнято рішення в порядку, передбаченому п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України, позаяк вартість викраденого майна відповідно до обвинувального акту менша, ніж верхня межа для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, ураховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України, позицію обвинуваченої ОСОБА_4 , яка надала згоду на закриття кримінального провадження стосовно неї в частині її обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України (епізод від 15.02.2024 стосовно майна потерпілого ОСОБА_5 ) з наведених вище підстав, кримінальне провадження підлягає закриттю через втрату чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Що стосується кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 24.02.2024 щодо майна потерпілого ТОВ «ДЛК «ПІЛОТ», то суд керується таким.

За правилами ч. 2 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст. 217 цього Кодексу.

Як це унормовано положеннями ч. 3 ст. 217 КПК України, у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

Верховний Суд у постанові від 20 серпня 2020 року, прийнятій у справі №344/20740/18, провадження №51-874км20, виснував, що рішення про виділення матеріалів кримінального провадження ухвалюється судом у разі наявності визначених для цього законом підстав.

Ураховуючи положення кримінально-процесуального закону та фактичні обставини справи, суд вважає за необхідне матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом від 24.02.2024 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України щодо майна потерпілого ТОВ «ДЛК «ПІЛОТ» виділити в окреме провадження, а судовий розгляд вказаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 продовжити в загальному порядку.

Керуючись ст. 7, 27, 217, 284, 314, 334-336, 369-372, 376, 395, 479-2 КПК України, суд

у х в а л и в :

Кримінальне провадження, внесене 15.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000678 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, - закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» витрати на залучення експерта по проведенню експертизи №1388 від 23.02.2024 в розмірі 1893 (одна тисяча вісімсот дев`яноста три) гривень 20 копійок.

Речовий доказ - мобільний телефон Redmi 9C NFC, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , ІССІD 1-НОМЕР_5, 64 GВ пам`ять, в корпусі чорного кольору з сім-карткою оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 , в технічно справному стані зі слідами використання, на екрані якого присутня тріщина, який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - після набрання ухвалою законної сили повернути законному володільцю.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 20.02.2024, на майно, вилучене під час огляду місця події 15.02.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_4 та належне ОСОБА_5 - мобільний телефон Redmi 9C NFC, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , ІССІD 1-НОМЕР_5, 64 GВ пам`ять, в корпусі чорного кольору з сім-карткою оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 , - скасувати.

Кримінальне провадження, внесене 15.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000678 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, виділити в окреме провадження.

Виділені матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, - передати до канцелярії Московського районного суду м.Харкова для їх реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000678 від 15.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвала в частині закриття кримінального провадження може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд міста Харкова, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складений і підписаний 03 грудня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1