ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4643/22
Провадження № 1-кп/210/3/24
У Х В А Л А

іменем України

23 вересня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001481 від 08.11.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001481 від 08.11.2022 року.

У судовому засіданні 23.09.2024 прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб. Прокурор вказав, що ризики, які були встановлені раніше на даний час існують та не зменшилися, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам та не забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

Захисник та обвинувачений, кожен окремо, заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просили змінити на більш м`який запобіжний захід - домашній арешт.

Суд, оглянувши клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу суд враховує той факт, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти власності, зокрема, вчиненого у період воєнного стану, яке згідно ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає виключно позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що збільшує ризик втечі обвинуваченого у випадку призначення судом вказаної міри покарання.

Окрім того, суд враховує, що обвинувачений не працює, а тому не має засобів для існування, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не має міцних соціальних зв`язків, знаходячись на волі, може впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, тобто, в сукупності його поведінка дає підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від суду.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та постійного місця проживання у місті Кривому Розі не має.

Суд вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшилися та не перестали існувати.

Розгляд справи триває і він не може бути завершений у межах строку дії запобіжного заходу, який закінчується 05.10.2024 року.

Стороною захисту не надано суду доказів на обґрунтування можливості зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Тому, оцінивши в сукупності всі обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, з урахуванням вищевикладеного та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд вважає, що належну поведінку обвинуваченого можливо забезпечити, залишивши попередній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовживши строк його дії до 60 днів,

Крім того, попередньо обраний альтернативний захід у вигляді застави, що складає 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент обрання запобіжного заходу, з покладенням попередньо вказаних обов`язків у випадку внесення застави слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 21.11.2024 року включно.

Попередньо обраний альтернативний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480,00 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) у національній грошовій одиниці, з покладенням попередньо вказаних обов`язків у випадку внесення застави залишити без змін.

Копію ухвали негайно надіслати обвинуваченому та вручити прокурору.

Копію ухвали направити до Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду у порядку і строки передбачені ст. 395 КПК України, а саме протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1