Справа № 441/1447/23 1-кп/441/66/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок кримінальне провадження № 0000302 від 25.05.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руда, Кам`янка-Бузького району, Львівської області, українця, громадянина України, неодруженого, із вищою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , військове звання старший лейтенант, військова посада старший офіцер відділу зв`язку, радіотехнічного забезпечення та інформаційних систем штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого -

за ч. 5 ст. 407 КК України, суд -

в с т а н о в и в :

старший лейтенант ОСОБА_4 , під час проходження військової служби за мобілізацією у НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив ІНФОРМАЦІЯ_2 (війська частина НОМЕР_1 ) у АДРЕСА_2 та у період з 01.05.2023 по 19.06.2023 був відсутній на службі без поважних причин і не виконував свої службові обов`язки в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 у суді вину у вчиненому визнав повністю, обставини вчиненого правопорушення не заперечив та показав, що 11.06.2022 був мобілізований на військову службу у військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, мав військове звання старший лейтенант, військова посада старший офіцер відділу зв`язку, радіотехнічного забезпечення та інформаційних систем штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 , 01.05.2023 самовільно залишив військову частину, де проходив службу, при цьому законних підстав для цього не мав, 19.06.2023 добровільно з`явився до військової частини, бажає і надалі проходити військову службу, вчинене пояснює небажанням переносити особливості військової служби, особистою недисциплінованістю, через що мав труднощі у проходженні військової служби, у вчиненому розкаюється, усвідомив протиправність скоєного, шкодує за вчиненим, з покликанням на каяття, просить його суворо не карати.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненому стверджується зібраними в ході судового слідства та оціненим відповідно до ст. 94 КПК України, доказами. Фактичні обставини справи ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового слідства в судовому засіданні не оспорювались. З огляду на це, суд, з`ясувавши, що обвинувачений та інші правильно розуміють зміст цих обставин, та немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув провадження за правилами, передбаченими даними нормами.

Таким чином, за наслідками розгляду кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в повному об`ємі, оскільки він вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, його дії суд кваліфікує за ознаками за ч. 5 ст. 407 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому згідно вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується посередньо, враховуючи характер та ступінь його участі у вчиненні кримінального правопорушення, та обирає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, у виді позбавлення волі.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, таке покарання є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Підстав до застосування ОСОБА_4 ст. 69 чи 75 КК України, суд не вбачає, з огляду на вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в умовах воєнного стану.

Цивільний позов не заявлено, речові докази та процесуальні витрати відсутні, запобіжний захід у провадженні не обирався.

Керуючись, ст. 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду з підстав, передбачених статтею 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1