Справа № 307/4734/24
Провадження № 1-кп/307/313/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про призначення до судового розгляду

02 грудня 2024 рокум. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4

законного представника потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000728 від 12.09.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1.11.2024 року до суду з Тячівської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000728 від 12.09.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 01.11.2024 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.10.2024 року відносно обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

2 грудня 2024 року до канцелярії суду захисник ОСОБА_7 подав клопотання про обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Клопотання мотивовано тим, що у процесі досудового розслідування кримінального провадженні №0000728, відомості про яке 12 вересня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду від 24.10.2024р. у справі №307/3910/24 застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, одруженої, має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючої на посаді водія у ФОП ОСОБА_9 , раніше не судимої, уродженки та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 59 (п?ятдесят дев?ять) днів без застосування засобів контролю, поклавши на неї наступні обов?язки: у період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , України, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою, у разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи. Визначено строк дії ухвали до 00 години 00 хвилин 22 грудня 2024 року.

Захисник вказує, що свою причетність до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 визнає. Тому на даний час відсутні будь-які обставини, які б підтверджували можливість переховування обвинуваченої від органу досудового розслідування, її впливу на потерпілу чи невиконання процесуальних обов?язків в кримінальному провадженні. З огляду на те, що підозрювана повністю відшкодувала шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням і будь-які претензії щодо підозрюваної у потерпілої відсутні, відсутні будь-які можливості впливу обвинуваченої на потерпілу. Ця обставина стверджується письмовою розпискою, наданою законним представником неповнолітньої потерпілої у кримінальному провадженні. Під час досудового розслідування ОСОБА_6 визнала свою причетність до винення злочину, активно сприяла досудовому розслідуванню у встановленні істини у кримінальному провадженні, що не свідчить про її бажання уникнути відповідальності. За період проведення досудового розслідування підозрювана постійно з?являлася на виклики слідчого, своїх процесуальних обов?язків не порушувала. Зазначена обставина свідчить про відсутність ризику вчинення таких дій підозрюваною у майбутньому.

У зв`язку з наведеним просить змінити раніше обраний стосовно обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання та не заперечує щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду. Також просить задоволити клопотання та скасувати накладений ухвалою слідчого судді арешт на транспортний засіб.

Обвинувачена у підготовчому судовому засіданні не заперечила проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та підтримала заявлені захисником клопотання про обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та скасування арешту на транспортний засіб.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити справу до судового розгляду та не заперечив щодо часткового скасування арешту на транспортний засіб, а саме в частині скасування заборони користування цим майном. Щодо заявленого стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання, просив таке задольнити частково та змінити обвинуваченій запобіжний захід у вигляді цілодового домашнього арешту на домашній арешт у період часу з 22 год. 00 хв. по 6 год. 00 хв. наступної доби.

Законний представник потерпілого в підготовчому судовому засіданні не заперечила щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, скасування арешту накладеного на транспортний засіб та зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Заслухавши думку учасників судового провадження суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, а клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та скасування арешту на майно, частковому задоволенню.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 складений у відповідності з вимогами КПК України і поверненню прокурору не підлягає. Провадження за обвинувальним актом підсудне Тячівському районному суду Закарпатської області. Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювати призначення провадження до судового розгляду, відсутні.

Сторони кримінального провадження клопотань щодо прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не заявили.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, так як обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

За приписами п. 6 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Згідно з ч. 1 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

За таких обставин, суд вважає, що представнику персоналу органу пробації слід доручити скласти досудову доповідь з інформацією, що характеризує обвинувачену.

Згідно ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Як вбачається з клопотання захисника на стадії досудового розслідування, відносно ОСОБА_6 підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні також встановлено, що під час розгляду судом клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу було встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченої від органів досудового розслідування та суду і може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Вказані ризики, на думку суду, з урахуванням встановлених судом обставин існують і продовжують бути реальними.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_6 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в доданих до клопотання матеріалах кримінального провадження №0000728, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання за ч.2 ст.286 КК України, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , її сімейний стан, яка заміжня та має на утриманні неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, наявність постійного місця роботи, міцність її соціальних зв`язків, а також раніше не судима. Разом з цим суд бере до уваги відсутність до неї будь-яких матеріальних притензій з боку потерпілої, яка подала суду відповідну заяву.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показань на свою користь враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється, обвинувачена ОСОБА_6 , та суворість покарання, що загрожує їй у разі визнання її винуватою, що оцінені в сукупності з даними про особу обвинуваченої та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжують існувати.

Враховуючи наведене та фактичні обставини кримінального провадження, характер діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_6 потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, суд вважає, що матеріали внесеного клопотання не містять достатньо даних, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи, чим цілодобовий домашній арешт, можуть бути недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, клопотання сторони захисту підлягає частковому задоволенню, а тому відносно підозрюваної ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною в нічний час залишати житло за місцем фактичного проживання, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім і зможе забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченою залишати житло цілодобово або у певний період доби. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду.

Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, суд виходить із того, що згідно із обвинувальним актом та поясненнями обвинуваченої вона фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із тим, при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Щодо заявленого захисником клопотання про скасування накладеного на транспортний засіб арешту, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, згідно ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 вересня 2024 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000728 від 12 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме: на транспортний засіб автомобіль марки "Toyota" моделі "RAV4", державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці та мешканці АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпорядження, користування та відчудження вказаним вище майном.

Задовольняючи вказане клопотання про арешт майна, слідчий суддя виходив з доведеності того, що зазначене у клопотанні, майно є доказом кримінального правопорушення, оскільки таке майно є речовим доказом так як містить відомості, які будуть використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вказана норма пов`язує право суду на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання встановлено, що у зв`язку з проведенням слідчих дій, на необхідність здійснення яких слідчий посилався заявляючи клопотання про накладення арешту на майно, суд приходить до переконання про доведеність власником майна, обставин, які вказують на те, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Наведене підтверджує відсутність легітимної мети продовження утримання арештованого майна, як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним, збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.

Таким чином судом встановлено, що доводи захисника, викладені в клопотанні про скасування арешту, є обґрунтованими, та у подальшому застосуванні арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 13.09.2024 року, відпала потреба, у зв`язку з цим подане клопотання про скасування арешту підлягає частковому задоволенню.

Разом з цим, оскільки під час розгляду клопотання встановлено, що на даній стадії судового розгляду не досліджено письмових доказів та не встановлено обставин щодо наявності у стороні кримінального провадження клопотань, які можуть бути пов`язані з встановленням причинно-наслідкового зв`язку між діями водія у конкретній дорожній обстановці та наслідками, які настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди, мета, з якою накладено арешт на вказаний транспортний засіб в частині заборони розпорядження та відчуження такого не відпала, відтак вказане клопотання в цій частині є передчасними, а тому до задоволення не підлягає.

Щодо заявленого прокурором клопотання заявленого на виконання вимог ст. 354 КПК України, та дорученння Службі у справах дітей Тячівської міської ради, забезпечити в судове засідання педагога чи психолога, проти якого не заперечили сторони кримінального провадження, суд приходить до висновку.

В підготовчому засіданні встановлено, що виклику в судове засідання підлягає малолітня потерпіла, та прокурор вбачає необхідність її допиту. При цьому згідно ч.1 та 5 ст. 354 КПК України передбачено, що допит малолітнього потерпілого проводиться в присутності законного представника, педагога чи психолога, а за необхідності лікаря. Враховуючи наведене, клопотання прокурора слід задольнити та на виконання вимог ст. 354 КПК України, доручити Службі у справах дітей Тячівської міської ради, забезпечити в судове засідання педагога чи психолога.

Керуючись ст.ст. 22, 26, 174, 176-178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 314-316, 354, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Призначити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000728 від 12.09.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 год. 00 хв. 13 грудня 2024 року у залі судових засідань Тячівського районного суду Закарпатської області за адресою: вул. Незалежності, 120, м. Тячів.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання прокурора задольнити та на виконання вимог ст. 354 КПК України, доручити Службі у справах дітей Тячівської міської ради, забезпечити в судове засідання педагога чи психолога.

Відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України та на підставі п. 6 ч. 3 ст. 314 КПК України доручити представнику персоналу органу пробації Тячівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, скласти досудову доповідь з інформацією, що характеризує обвинувачену:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , заміжньої, з повною середньою освітою, працюючою, раніше не судимої.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обраного відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на особистого зобов`язання задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби, без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

прибувати до суду на першу вимогу;

не відлучаться із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та фактично проживає, без дозволу прокурора або суду;

повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

з метою уникнення будь-якого тиску на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, спілкуватися з таким лише з дозволу прокурора та суду;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_6 , про необхідність негайного вибуття до місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Встановити строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 30 січня 2025 року включно.

Згідно з ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору, законному представнику потерпілої та направити Тячівському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області та Службі у справах дітей Тячівської міської ради.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000728 від 12.09.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України задовольнити частково.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 13.09.2024 року (справа №307/3910/24, провадження №1-кс/307/649/24) арешт на транспортний засіб автомобіль марки Toyota моделі "RAV4", державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці та мешканці АДРЕСА_1 в частині заборони користування цим майном з передачею його на відповідальне зберігання власнику або уповноваженій ним особі, без надання права розпорядження та відчуження цим майном.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала у частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 4 грудня 2024 року о 16 год. 45 хв.

Головуючий ОСОБА_1