Справа № 190/1625/24
Провадження №1-кп/190/134/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красноіванівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одружений, не працює, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке надійшло до суду разом з угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором та обвинуваченим 24 липня 2024 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив відмовити відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 24 липня 2024 року, а кримінальне провадження № 0000311 від 04.07.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтримали думку прокурора, вважаючи необхідним закрити кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні проти закриття кримінального провадження не заперечував.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши угоду про визнання винуватості, дійшов таких висновків.

Так, ОСОБА_4 ставиться за провину скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

А саме, ОСОБА_4 14.06.2024 року близько 14 год. 30 хвл., проходив повз територію домоволодіння АДРЕСА_2 де побачив під стіною літньої кухні не зачинений на запираючий пристрій велосипед марки «Україна» радянського виробництва чорного кольору та вирішив здійснити таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_6 ..

Після чого, в той же день тобто 14.06.2024 року близько 14 год. 32 хвл., ОСОБА_4 продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір на таємне викрадення майна, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, пройшов вглиб неогородженої території вказаного домоволодіння, підійшов до стіни приміщення літньої кухні, де діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів застосовуючи фізичну силу рук, навики та вміння взяв до рук з під стіни вказаного приміщення велосипед марки «Україна» радянського виробництва чорного кольору, вартістю 1375,00 грн. Після чого утримуючи викрадене майно, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1375,00 грн.

У відповідності до п. 1 Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженого Законом країни від 08.05.2024 р. № 3684-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Статтею 474 КПК України визначено, що після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, суд ухвалює рішення про її затвердження чи відмови у затвердженні угоди, у разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028,00 грн) є дрібною крадіжкою, за вчинення якої настає відповідальність, передбачена ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яку передбачено адміністративну відповідальність, є крадіжка, розмір якої не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно з пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2024 становить 3028,00 грн, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1514,00 грн. на 2024 рік, а 2 неоподатковуваних мінімуми становить 3028,00 грн.

Отже, крадіжка майна вартістю до 3028,00 грн. включно, є адміністративним правопорушенням.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні до втрати цією нормою чинності.

Зазначене також узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, отже, поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону № 3886-ІХ має зворотну дію в часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Як передбачено приписами п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. п. 5-8, 10 ч. 1, ч. 2ст. 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 4-1) втратив чинністьзакон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що вартість викраденого обвинуваченим ОСОБА_4 майна в даному кримінальному провадженні становить 1375 грн., його діяння станом на день розгляду провадження судом, і з урахуванням положень Закону № 3886-ІХ, ст. 5 КК України, підлягає кваліфікації як адміністративне, а не кримінальне правопорушення, що виключає подальший судовий розгляд.

Тому, із урахуванням того, що затвердження угоди в даному кримінальному провадженні суперечить вимогам цього Кодексу та Закону № 3886-IX, за наявності підстав для закриття кримінального провадження згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відсутності жодних заперечень щодо закриття кримінального провадження в учасників кримінального провадження із цих підстав, суд дійшов висновку, що в затвердженні угоди про визнання винуватості від 24.07.2024 слід відмовити, а кримінальне провадження закрити.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимогстатті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.284, 314-316, 369-372, 376, 392-395, 474, 479-2 КПК України, суд

у х в а л и в:

У затвердженні угоди про визнання винуватості, що укладена 24.07.2024 року між прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000311 від 04.07.2024 року - відмовити.

Кримінальне провадження № 0000311 від 04.07.2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України - закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речовий доказ по справі - велосипед марки «Україна» радянського виробництва чорного кольору - залишити потерпілому ОСОБА_6 ..

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1