Справа № 686/4292/24
Провадження № 1-кс/686/6324/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, осіб на утриманні не має, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у кримінальному провадженні № 0001861,

встановив:

Слідчий ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із клопотанням, погодженим з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 146 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, знищення, схову, спотворення речей і документів, що мають значення для кримінального провадження.

В судовому засіданні слідчий і прокурор наполягали на задоволенні клопотання.

Сторона захисту заперечила проти задоволення клопотання.

Захисник ствердив, що належну процесуальну поведінку підозрюваного забезпечить більш м`який запобіжний захід, оскільки підозра необґрунтована, ОСОБА_6 не буде переховуватися від органу досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечив причетність до вчинення кримінального правопорушення та виклав власну версію подій щодо не вчинення дій протиправного характеру .

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

03.08.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001861 зареєстроване кримінальне провадження із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.ч. 2, 3 ст. 146 КК України.

За твердженням сторони обвинувачення, що весною 2023 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 прийняв рішення здійснювати незаконну діяльність на території Хмельницької області, що полягала у викраденні та позбавленні волі громадян, які страждають на наркотичну, алкогольну чи інші залежності та заволодінні коштами їх рідних та близьких, за ніби то лікування від вищевказаних залежностей.

Для досягнення кінцевої мети злочинної діяльності ОСОБА_7 розробив злочинний план, який передбачав:

-підбір та залучення до участі в організованій групі інших її учасників;

-розподіл між учасниками організованої групи функцій та координація їх дій;

-конспірацію, прикриття незаконної діяльності для уникнення в подальшому кримінальної відповідальності шляхом використання суб`єкта господарювання із основним видом економічної діяльності 94.99 «діяльність інших громадських організацій, н.в.і.у.» та укладення з фізичними особами цивільно-правових договорів з реабілітації;

-забезпечення матеріальної-технічної бази та фінансування групи, розподіл та виплату винагороди учасникам;

-пошук, оренда, облаштування приміщення та забезпечення транспортними засобами;

- пошук осіб, які страждають від наркотичної, алкогольної та інших залежностей, викрадення та позбавлення волі таких осіб, схиляння їх та їх родичів, шляхом обману до лікування, в тому числі через розміщення інформації у всесвітній мережі Інтернет та шляхом розповсюдження інформації відносно своєї діяльності;

-поміщення осіб у спеціально пристосоване приміщення та утримання там проти їх волі під виглядом надання платних послуг з лікування від наркотичної, алкогольної та інших залежностей;

-отримання коштів за ніби то проведення лікування.

Так, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел він не зможе, вирішив залучити до злочинної діяльності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , яким повідомив про свої злочинні наміри та довів до відома деталі вище вказаного злочинного плану, з метою залучення для вчинення кримінальних правопорушень на території Хмельницької області.

В свою чергу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, прийняли пропозицію ОСОБА_7 та надали свою добровільну згоду на участь у організованій групі в ролі виконавців (співвиконавців).

Згідно з розробленим злочинним планом, ОСОБА_7 вирішив сформувати стійку організовану групу осіб для спільного зайняття злочинною діяльністю, пов`язаною із викраденням та поміщенням осіб у спеціально пристосоване приміщення та утримання там проти їх волі під виглядом надання платних послуг по лікуванню від наркотичної, алкогольної та інших залежностей з корисливою метою.

Для конспірації своїх справжніх намірів та прикриття незаконної діяльності ОСОБА_7 використовував засновану ним 19.10.2020 в м. Харків громадську організацію «ТАМ ДЕ ЖИТТЯ», із основним видом економічної діяльності 94.99 «діяльність інших громадських організацій, н.в.і.у.» (далі по тексту «Реабілітаційний центр»).

Надалі, для досягнення злочинної мети, що полягала у викраденні та позбавленні волі громадян, які страждають на наркотичну, алкогольну чи залежності та заволодіння коштами їх рідних та близьких, за ніби то лікування, ОСОБА_7 , діючи як організатор, забезпечив оренду домоволодіння із житловим будинком і надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказане домоволодіння за даною адресою, членами організованої групи попередньо обладнано для утримання осіб проти їх волі та запобіганню втеч, встановлено запірні пристрої на віконних рамах, що унеможливлюють їх повне відкриття, відповідні замки на дверях, організовано цілодобовий нагляд за потерпілими.

В подальшому, згідно з розробленим та погодженим планом, члени організованої групи у складі організатора ОСОБА_7 та виконавців (співвиконавців) ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , шляхом повідомлення неправдивих відомостей, а також їх родичів, під приводом лікування від наркотичної, алкогольної та інших залежностей, здійснювали пошук осіб, яким необхідне лікування, поміщали їх у заздалегідь пристосоване приміщення «Реабілітаційний центр», де незаконно утримували проти їх волі з метою заволодіння чужими коштами, під виглядом надання платних послуг по лікуванню.

Перевозили потерпілих учасники організованої групи для подальшого утримання проти їх волі у спеціально пристосованому приміщенні у транспортних засобах «SKODA FABIA», р.н. « НОМЕР_1 », «CITROEN JUMPY», р.н. « НОМЕР_2 » та «KIA CERATO», р.н. « НОМЕР_3 ».

Виконавці (співвиконавці), діючи під керівництвом організатора, із застосуванням погроз, психологічного тиску та фізичної сили забезпечували поміщення потерпілих у спеціально пристосоване приміщення «Реабілітаційний центр», забезпечували потерпілих мінімальними запасами продуктів харчування з метою утримання їх у приміщенні тривалий час, здійснювали цілодобову охорону у приміщенні «Реабілітаційного центру», спостерігали за потерпілими, не даючи останнім змоги покинути дане приміщення, обмежували останніх в телефонному спілкуванні з родичами та безпосередньо контролювали розмови, щоб унеможливити витік інформації про дійсні умови утримання та вчинення стосовно них інших незаконних дій.

Також, виконавці (співвиконавці) вели документацію, із застосуванням фізичної сили, психологічного тиску, медичних препаратів, змушували потерпілих підписувати заяви про начебто добровільне перебування у «Реабілітаційного центру», а також фіксували вказані дії на відеозапис.

Також, учасники організованої групи підтримували зв`язок із родичами незаконно позбавлених волі осіб, повідомляючи їм недостовірні дані щодо стану здоров`я та лікування цих осіб, переконували їх у необхідності продовження курсу лікування та сплаті додаткових коштів за лікування на якомога довший період часу з метою збагачення.

Фінансування діяльності організованої групи, розподіл та виплата винагороди її учасникам, відбувалось за рахунок коштів, отриманих від родичів потерпілих, як особисто так і шляхом надіслання на банківський рахунок з номером картки АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 , та інші невстановлені досудовим розслідуванням банківські рахунки.

Для підтримання постійного зв`язку та координації спільних дій з метою конспірації, а також недопущення викриття злочинної діяльності правоохоронними органами, на виконання вказівок ОСОБА_7 спілкування між учасниками групи велося в тому числі у додатках - месенджерах типу «WhatsApp», «Viber», інших, а також телефонні розмови велися між учасниками організованої групи в короткій і прихованій формах, із застосуванням умовних фраз та словосполучень.

ОСОБА_9 та ОСОБА_6 діючи як виконавці (співвиконавці), згідно із заздалегідь розподілених організатором організованої групи ОСОБА_7 ролей та функцій групи:

-виконували вказівки та доручення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , пов`язані із незаконним викраденням людей та позбавленням їх волі;

-шляхом проведення бесід входили в довіру до рідних та близьких потерпілих, повідомляючи їм завідомо неправдиву інформацію про можливість здійснення лікування від наркотичної, алкогольної та інших залежностей, спонукаючи їх до передачі осіб, які потребують такого лікування, для їх подальшого утримання в орендованому приміщенні «Реабілітаційного центру» з метою отримання прибутку за надання послуг з лікування;

-безпосередньо приймали участь у діях направлених на незаконне позбавлення волі та викрадення потерпілих;

-здійснювали позмінну цілодобову охорону в спеціально пристосованому для незаконного поміщення та утримання осіб «Реабілітаційного центру» з метою запобіганням спробам втеч потерпілих;

-забезпечували приміщення «центру», в якому утримувалися потерпілі, всіма необхідними речами та предметами, продуктами харчування;

-надавали потерпілим лікарські засоби, які негативно впливали на їх фізичний та психологічний стан і викликали сонливість з метою обмеження їх дій, спрямованих на втечу з приміщень «Реабілітаційного центру»;

-здійснювали документообіг незаконно позбавлених волі потерпілих з метою організації контролю за їх станом;

-застосовували фізичну силу до потерпілих, чинили на них психологічний тиск;

-одержували грошові кошти від незаконної діяльності.

Злочини, які вчинялися організованою групою, охоплені єдиним умислом всіх його учасників, тобто учасники злочинної групи усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачали їх суспільно небезпечні наслідки та бажали їх настання, переслідуючи корисливі мотиви та мету власного незаконного збагачення, що полягала у викраденні та позбавленні волі громадян, які страждають на наркотичну, алкогольну, інші залежності та заволодінні коштами їх рідних та близьких, за ніби то лікування.

У липні 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 в ході телефонної розмови з ОСОБА_7 , отримала завідомо неправдиву інформацію щодо проведення реабілітації від алкогольної залежності її сина ОСОБА_11 у «Реабілітаційному центрі», що за адресою: АДРЕСА_2 , а також про їхню оплачувану послугу примусової доставки людей з дому до вказаного «Реабілітаційного центру». В ході вказаної розмови, ОСОБА_10 будучи введеною в оману ОСОБА_7 , щодо можливості добровільної реабілітації її сина ОСОБА_11 , повідомила їх спільну адресу проживання. Надалі, ОСОБА_7 , з метою отримання грошової винагороди за проведення так званої реабілітації ОСОБА_11 , надав вказівку ОСОБА_8 зв`язатися телефоном з ОСОБА_10 та спільно з іншими членами організованої групи, виїхати за місцем проживання потерпілого та здійснити його примусову доставку в «Реабілітаційний центр», для подальшого незаконного утримання.

Так, в липні 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 з іншими невстановленими особами, діючи в складі організованої групи, на виконання вказівок ОСОБА_7 , на автомобілі «SKODA FABIA», р.н. « НОМЕР_1 », приїхали за адресою АДРЕСА_3 , з метою незаконного викрадення та позбавлення волі ОСОБА_11 .

В подальшому, ОСОБА_8 спробував переконати ОСОБА_11 сісти в автомобіль та поїхати з ними, на що останній відмовився. Після цього, ОСОБА_8 та невстановлені особи підійшли до ОСОБА_11 , який лежав на ліжку у кімнаті, схопили його за руки та застосувавши силу підняли з ліжка, надалі загнули руки потерпілого за спину та таким чином утримуючи та штовхаючи вивели із будинку на вулицю.

Перебуваючи на вулиці, продовжуючи застосовувати фізичну силу, ОСОБА_8 та невстановлені особи, насильно помістили ОСОБА_11 в автомобіль на заднє сидіння, після чого усі разом направилися до «Реабілітаційного центру».

Приїхавши за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 та невстановлені особи, усвідомлюючи свою злочинну діяльність, діючи в інтересах організованої групи, помістили ОСОБА_11 у спеціально пристосоване приміщення будинку, з метою позбавлення волі. При цьому, з метою унеможливлення втечі потерпілого ОСОБА_11 , вищевказані особи, які діяли згідно розробленого плану, в інтересах організованої групи, вилучили в потерпілого особисті документи та його мобільний телефон. Після цього, ОСОБА_8 повідомив потерпілому про примусове подальше його перебування у вказаному приміщенні в умовах ізоляції від суспільства та проходження так званого лікування, а також діючи в інтересах організованої групи, погрожуючи застосуванням фізичної сили та нестерпними умовами перебування у «Реабілітаційному центрі», наказали ОСОБА_11 проговорити під відеозапис на мобільний телефон звернення, щодо його добровільного перебування у даному центрі, що останній і зробив.

Надалі, на протязі трьох тижнів, члени організованої групи: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , під керівництвом ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, незаконно утримували ОСОБА_11 проти його волі у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 .

За вказаний період часу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 згідно плану та розподілу функцій в організованій групі, усвідомлюючи свою злочинну діяльність, здійснювали постійний візуальний нагляд за ОСОБА_11 з метою недопущення втечі останнього, примушували до господарчих робіт, прослуховування релігійних проповідей та необхідності перегляду відеоматеріалів на таку ж тематику.

Крім цього, під час вказаного періоду часу члени організованої групи, зокрема ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_11 , який не хотів дотримуватись встановленого у «Реабілітаційному центрі» розпорядку та висловлював бажання покинути дане місце, застосовували до потерпілого фізичну силу, а саме ОСОБА_9 за допомогою використання прийому рукопашного бою кинув потерпілого ОСОБА_11 на підлогу, а ОСОБА_8 руками стискав шию, внаслідок чого потерпілий втратив свідомість.

За примусову доставку та період перебування ОСОБА_11 в «Реабілітаційному центрі», а також ніби то лікування від алкогольної залежності, матір останнього - ОСОБА_10 , на вимогу членів організованої групи, сплатила грошові кошти в сумі 15000 гривень.

Незаконно утримуючись у вказаному «Реабілітаційному центрі», на протязі трьох тижнів, ОСОБА_11 постійно висловлював не бажає перебувати у вказаному закладі, вимагав відпустити його та говорив, що має намір звернутися з даного приводу в правоохоронні органи. У зв`язку із цим вищевказані члени організованої групи повторно змусили ОСОБА_11 повідомити під відеозапис звернення щодо його добровільного перебування у даному центрі, після чого відпустили останнього.

Протягом 14-15.05.2024, ОСОБА_12 в ході телефонних розмов з ОСОБА_7 , отримала завідомо неправдиву інформацію щодо проведення реабілітації від алкогольної залежності її співмешканця ОСОБА_13 у «Реабілітаційному центрі», що за адресою: АДРЕСА_2 , а також про їхню послугу примусового доставляння людей з дому до вказаного «Реабілітаційного центру». В ході вказаної розмови, ОСОБА_12 будучи введеною в оману ОСОБА_7 , щодо можливості добровільної реабілітації її співмешканця ОСОБА_13 , повідомила їх спільну адресу проживання. Надалі, ОСОБА_7 , з метою отримання грошової винагороди за проведення так званої реабілітації ОСОБА_13 , надав вказівку ОСОБА_8 зв`язатися телефоном з ОСОБА_12 та спільно з іншими членами організованої групи, виїхати за місцем проживання потерпілого та здійснити його примусову доставку в «Реабілітаційний центр», для подальшого незаконного утримання.

Так, 15.05.2024, близько 16 год. 55 хв., діючи в складі організованої групи, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , на виконання вказівок ОСОБА_7 , на автомобілі «SKODA FABIA», р.н. « НОМЕР_1 », приїхали за адресою АДРЕСА_4 , з метою незаконного викрадення та позбавлення волі ОСОБА_13 .

В подальшому, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 спробували переконати ОСОБА_13 сісти в їхній автомобіль і поїхати з ними, на що останній відмовився. Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_13 , який лежав на ліжку у кімнаті, схопили його за руки та застосувавши фізичну силу підняли його з ліжка, надалі загнули руки потерпілого за спину та таким чином утримуючи вивели з будинку на вулицю, при цьому ОСОБА_8 допомагав останнім штовхаючи руками потерпілого у спину. Перебуваючи на вулиці, ОСОБА_13 розпочав чинити опір та звільнився від його утримування ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , однак члени організованої групи продовжили застосовувати фізичну силу до потерпілого. Зокрема, ОСОБА_9 знову загнув праву руку ОСОБА_13 за його спину, а ОСОБА_8 в свою чергу загнув ліву руку потерпілого, також ОСОБА_8 вільною рукою стискав шию ОСОБА_13 , внаслідок чого помістили останнього в автомобіль на заднє сидіння. При цьому ОСОБА_9 та ОСОБА_6 також розмістилися на задньому сидінні по обидва боки від потерпілого, чим забезпечили його неможливість покинути транспортний засіб, а ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля, після чого усі разом направилися до «Реабілітаційного центру».

Приїхавши за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи свою злочинну діяльність, діючи в інтересах організованої групи, помістили ОСОБА_13 у спеціально пристосоване приміщення будинку, з метою позбавлення волі.

Після цього, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 повідомили потерпілому про примусове подальше його перебування у вказаному приміщенні в умовах ізоляції від суспільства та проходження так званого лікування, а також погрожуючи застосуванням фізичної сили та нестерпними умовами перебування у «Реабілітаційному центрі», змушували ОСОБА_13 повідомити під відеозапис звернення, щодо його добровільного перебування у даному центрі.

Натомість, ОСОБА_13 категорично відмовлявся виконувати незаконні вказівки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 та розпочав вимагати негайно випустити його із реабілітаційного центру, так як будь-якого лікування чи реабілітації не потребує, при цьому пригрозив зверненням до правоохоронних органів, у зв`язку з чим останні, порадившись із організатором ОСОБА_7 , припинили вчинення злочинних дій та відпустили ОСОБА_13 за місцем проживання.

За доставку та час перебування ОСОБА_13 в «Реабілітаційному центрі» співмешканка останнього ОСОБА_12 , на вимогу членів організованої групи, сплатила грошові кошти в загальній сумі 6000 гривень, які передала особисто ОСОБА_8 .

21.05.2024, ОСОБА_14 в ході телефонних розмов з ОСОБА_7 , отримала завідомо неправдиву інформацію щодо проведення реабілітації від алкогольної залежності її онука ОСОБА_15 у «Реабілітаційному центрі», що за адресою: АДРЕСА_2 , а також про їхню платну послугу примусового доставляння людей з дому до вказаного «Реабілітаційного центру». В ході вказаної розмови, ОСОБА_14 будучи введеною в оману ОСОБА_7 , щодо можливості добровільної реабілітації її онука ОСОБА_15 , повідомила їх спільну адресу проживання. Надалі, ОСОБА_7 , з метою отримання грошової винагороди за проведення так званої реабілітації ОСОБА_15 , надав вказівку ОСОБА_8 зв`язатися телефоном з ОСОБА_14 та спільно з іншими членами організованої групи, виїхати за місцем проживання потерпілого та здійснити його примусову доставку в «Реабілітаційний центр», для подальшого незаконного утримання.

Так, 22.05.2024, близько 19 год. 15 хв., діючи в складі організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та невстановлена особа, діючи на виконання вказівок ОСОБА_7 , на автомобілі «SKODA FABIA»,

р.н. « НОМЕР_1 », приїхали за адресою АДРЕСА_5 , з метою незаконного позбавлення волі ОСОБА_15 .

В подальшому, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та невстановлена особа, спробували переконати ОСОБА_15 сісти в їхній автомобіль і поїхати з ними, на що останній відмовився. Після цього, вказані особи підійшли до ОСОБА_15 , який перебував на подвір`ї зазначеного домоволодіння та застосувавши фізичну силу, а саме ОСОБА_9 та невстановлена особа схопили потерпілого за ноги, ОСОБА_6 за ліву руку, а ОСОБА_8 за шию, після чого підняли ОСОБА_15 , насильно помістили в автомобіль на заднє сидіння. При цьому, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 також розмістилися на задньому сидінні по обидва боки від потерпілого, чим забезпечили його неможливість покинути транспортний засіб, невстановлена особа сіла на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_8 за кермо автомобіля, після чого усі разом направилися до «Реабілітаційного центру».

Під час поїздки потерпілий ОСОБА_15 перебуваючи у транспортному засобі кричав та просив, щоб його відпустили, у зв`язку із чим члени організованої групи рухаючись в м. Хмельницький по Вінницькому шосе, з`їхали з проїжджої частини в зону зелених насаджень, де зупинившись застосували до потерпілого фізичну силу. Зокрема, ОСОБА_9 наказав ОСОБА_15 заспокоїтися та пригрозив застосуванням фізичної сили, на що потерпілий не відреагував, продовжив кричати та вимагати відпустити його. Тоді, ОСОБА_16 схопив ОСОБА_15 рукою за шию та розпочав душити, після чого потерпілий побоюючись за власне життя та здоров`я припинив чинити опір та вони поїхали далі в напрямку до «Реабілітаційного центру».

Приїхавши за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та невстановлена особа, усвідомлюючи свою злочинну діяльність, діючи в інтересах організованої групи, помістили ОСОБА_15 у спеціально пристосоване приміщення будинку, з метою позбавлення волі, де потерпілий будучи знесиленим та в стані алкогольного сп`яніння заснув.

Вранці наступного дня, 22.05.2024, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та невстановлена особа повідомили потерпілому про примусове подальше його перебування у вказаному приміщенні в умовах ізоляції від суспільства та проходження так званого лікування, при цьому пригрозили застосуванням фізичної сили в разі недотримання встановлених правил та невиконання їх вказівок.

Надалі, в період часу з 22.05.2024 по 28.05.2024, члени організованої групи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та на невстановлена особа, на виконання вказівок ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, незаконно утримували ОСОБА_15 проти його волі у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 .

За вказаний період часу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та невстановлена особа, згідно плану та розподілу функцій в організованій групі, усвідомлюючи свою злочинну діяльність, здійснювали постійний візуальний нагляд за ОСОБА_15 з метою недопущення втечі останнього, примушували до господарчих робіт, прослуховування релігійних проповідей та необхідності перегляду відеоматеріалів на таку ж тематику. Крім цього під час вказаного періоду часу члени організованої групи, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_15 , який не хотів дотримуватись встановленого у «Реабілітаційному центрі» розпорядку та висловлював бажання покинути дане місце, застосовували до потерпілого фізичну силу, а саме ОСОБА_6 силою загинав ОСОБА_15 його руки за спину, а ОСОБА_8 руками стискав шию.

Також, в один з днів під час перебування ОСОБА_15 у вказаному «Реабілітаційному центрі» ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 змушували потерпілого вжити таблетки невідомого походження, а коли він відмовився це робити, то останні схопили його руками, таким чином утримуючи силоміць помістили йому зазначені таблетки в ротову порожнину, що в подальшому викликало у ОСОБА_15 втомленість та сонливість.

За примусову доставку та період перебування ОСОБА_15 в «Реабілітаційному центрі», а також ніби то лікування від алкогольної залежності, бабуся останнього ОСОБА_14 , на вимогу членів організованої групи, сплатила їм грошові кошти в сумі 8000 гривень, які передала особисто ОСОБА_8 .

Незаконно утримуючись у вказаному реабілітаційному центрі, в період часу з 22.05.2024 по 28.05.2024, ОСОБА_17 постійно висловлював ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 те, що не бажає перебувати у вказаному закладі закритого типу та просив відпустити його. У зв`язку із цим вищевказані члени організованої групи змусили ОСОБА_17 повідомити під відеозапис звернення, щодо його добровільного перебування у даному центрі, після чого відпустили.

У травні 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_18 в ході телефонної розмови з ОСОБА_7 , отримала завідомо неправдиву інформацію щодо проведення реабілітації від наркотичної залежності її сина ОСОБА_19 у «Реабілітаційному центрі», що за адресою: АДРЕСА_2 , а також про їхню платну послугу примусового доставляння людей до вказаного «Реабілітаційного центру». В ході вказаної розмови, ОСОБА_18 будучи введеною в оману ОСОБА_7 , щодо можливості добровільної реабілітації її сина ОСОБА_19 , повідомила про те, що останній на даний час закінчує лікування в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради.

Надалі, ОСОБА_7 , з метою отримання грошової винагороди за проведення так званої реабілітації ОСОБА_11 , надав вказівку ОСОБА_8 , виїхати за місцем перебування потерпілого та здійснити його доставку в «Реабілітаційний центр», для подальшого незаконного утримання.

Так, 22.05.2023, ОСОБА_8 з іншими невстановленими особами, на виконання вказівок ОСОБА_7 , на автомобілі «CITROEN JUMPY», р.н. « НОМЕР_2 », приїхали до КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради, за адресою м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 14, з метою доставки ОСОБА_20 в «Реабілітаційний центр» та подальшого його незаконного утримання у вказаному місці.

В подальшому, ОСОБА_8 спільно із невстановленими досудовим особами, ввели в оману ОСОБА_19 та членів його сім`ї, зокрема батьків останнього, повідомивши недостовірну інформацію про добровільний характер та методику реабілітації від наркозалежності в «Реабілітаційному центрі», що знаходиться в м. Хмельницький. Після цього використовуючи автомобіль «CITROEN JUMPY», під керуванням ОСОБА_8 , перевезли ОСОБА_19 у вказане місце

Через декілька днів після перебування у вказаному «Реабілітаційному центрі» ОСОБА_19 виявив бажання закінчити так звану реабілітацію та поїхати за місцем проживання. Натомість ОСОБА_9 спільно з іншими невстановленими досудовим слідством особами, узгодивши свої дії з керівником «Реабілітаційного центру» ОСОБА_7 , застосували до ОСОБА_19 фізичну силу, зокрема за допомогою мотузок та ганчірок зв`язали йому ноги та руки, після чого поклали на ліжко в окрему кімнату, де утримували в такому стані на протязі двох діб, чим завдали потерпілому фізичних страждань, а також забезпечили його ізоляцію та розуміння неможливості добровільно покинути так званий центр реабілітації.

Окрім цього, в ході незаконного позбавлення волі ОСОБА_19 , у зазначений період часу ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та не встановленні особи, шляхом обмеження харчування, а також принизливих дій, які проявлялись у примусі до переписування текстів, примушування до вживання невідомих таблеток, які викликали сонливість, утримували потерпілого, не даючи змоги покинути «Реабілітаційний центр», здійснювали постійний нагляд за його поведінкою та застосовували погрози фізичним насильством.

За доставку та період перебування ОСОБА_19 в «Реабілітаційному центрі», а також ніби то лікування від наркотичної залежності, матір останнього ОСОБА_18 , на вимогу ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , сплатила грошові кошти в загальній сумі 43000 гривень.

Незаконно утримуючись у вказаному «Реабілітаційному центрі», в період часу з 22.05.2024 по 02.08.2023, ОСОБА_19 постійно висловлював не бажає перебувати у вказаному закладі, вимагав відпустити його та говорив, що має намір звернутися з даного приводу в правоохоронні органи. У зв`язку із цим вищевказані члени організованої групи змусили ОСОБА_19 повідомити під відеозапис звернення, щодо його добровільного перебування у даному центрі, після чого відпустили останнього.

25 липня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у незаконному позбавлені волі та викрадені людини, вчинених з корисливих мотивів, щодо двох та більше осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, здійснюваних протягом тривалого часу, вчинених організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень сторона обвинувачення підтверджує такими доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_21 , який повідомив про факт незаконного позбавлення волі та подальшого утримання в так званому «центрі реабілітації», зокрема ОСОБА_6 ;

-пред`явленням особи для впізнання за фотознімками в ході якого потерпілий ОСОБА_21 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка незаконно позбавила його волі та в подальшому утримувала в так званому «центрі реабілітації»;

-показаннямими свідка ОСОБА_22 , яка повідомила про обставини незаконного позбавлення волі її чоловіка ОСОБА_21 та подальше його насильницьке утримання в так званому «центрі реабілітації», зокрема ОСОБА_6 ;

-показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який повідомив про факт незаконного позбавлення волі та подальшого утримання в так званому «центрі реабілітації», зокрема ОСОБА_6 ;

-пред`явленням особи для впізнання за фотознімками в ході якого потерпілий ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка незаконно позбавила його волі та в подальшому утримувала в так званому «центрі реабілітації»;

-показаннями потерпілого ОСОБА_15 , який повідомив про факт незаконного позбавлення волі та подальшого утримання в так званому «центрі реабілітації», зокрема ОСОБА_6 ;

-пред`явленням особи для впізнання за фотознімками в ході якого потерпілий ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка незаконно позбавила його волі та в подальшому утримувала в так званому «центрі реабілітації»;

-матеріалами за результатами проведення НСРД;

Слідчий суддя зазначає, що повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту.

З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК.

Частиною 1 статті 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Вручення процесуального документа (повідомлення про підозру), а також повідомлення і роз`яснення (за необхідності) прав підозрюваному є кінцевим етапом, яким завершується процедура здійснення повідомлення про підозру.

Слідчий суддя вважає, що на цій стадії досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_6 на цій стадії кримінального провадження, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах та матеріалах кримінального провадження № 0001861 з урахуванням позиції його сторін, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав стверджувати про причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин та обґрунтованості підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 146 КК України.

Наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Сторона обвинувачення у клопотанні і в судовому засіданні зазначила про наявність ризиків, передбачених ст..177 КПК України: переховування від органу досудового розслідування і суду, впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України та те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, зважаючи на покарання, яке загрожує йому у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для себе наслідки у вигляді засудження його до покарання у виді позбавлення волі, може вчиняти дії, спрямовані на ухилення та переховування від органу досудового розслідування та суду.

Тому з метою нівелювання такого ризику, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Слідчий суддя вважає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

В судовому засіданні встановлено, незважаючи на заперечення ОСОБА_6 , що його причетність до злочинній діяльності полягала у тому, що згідно із заздалегідь розподіленими організатором організованої групи ОСОБА_7 . ролей та функцій групи був виконавцем об`єктивної сторони кримінального правопорушення, серед іншого виконував вказівки та доручення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , пов`язані із незаконним викраденням людей та позбавленням їх волі, був так званим старшим зміни, де забезпечував за допомогою фізичного поміщення осіб до транспортних засобів, нагляд за «реабілітантами» дял унеможливлення покидання ними «центру» , вів облік незаконно позбавлених волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що за допомогою чіткого розподілу функцій виконавців забезпечувався позмінний цілодобовий нагляд за особами ,яких не законно позбавлено волі.

Оскільки учасникам гурпи відомі паспортні дані , стан здоров`я та оцінювалася їхня вразливіссть, слідчий суддя слідчий суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 має можливість впливу на цих осіб, які можуть бути допитані як свідки з метою створення власної версії подій та узгодження показань щодо обставин, про які йдеться у повідомленні про підозру.

В судовому засіданні ОСОБА_6 повідомив, що ніде не працює та живе і допомагає у здійснення діляьнсоті реабілітаційного центру, висловивши фактично твердження про правомірність його такої діяльності.

Зважаючи на указане, слідчий суддя вважає, що існує ризик вчинення ОСОБА_6 аналогічного кримінального правопорушення та продовження зайняття діяльністю із примусового, з пригніченням волевиявлення особи за допомогою психологічних методів та фізичного впливу, позбавлення волі осіб та поміщення їх до так званого «реабілітаційного центру».

Отже, зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, існують ризики переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, а також незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого, аналогічного кримінального правопорушення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. (частина 1 статті 183 КПК).

Указані положення кримінального процесуального закону зобов`язують слідчого суддю оцінити такі відомості та установити виключність (винятковість) таких обставин,які у сукупності із встановленими ризиками призведуть до обґрунтованого ствердження неможливості без ізоляції особи у спеціальній установі запобігти таким встановленим ризикам з урахуванням поведінки особи.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1)особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У силу п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Оцінюючи ступінь ризиків у сукупності з урахуванням тяжкості покарання за вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, зважуючи пропорційно потреби досудового розслідування, необхідність досягнення мети кримінального провадження урахувавши усі встановлені обставини вчинення кримінального правопорушення на початковій стадії досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку про те, що сторона обвинувачення довела те, що запобіжний захід лише у вигляді тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

На переконання слідчого судді, прокурор у судовому засіданні довів, а слідчий суддя переконався у тому, що існує обґрунтована підозра вчинення тяжкого кримінального правопорушення, що є підставою для застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який йдеться у клопотанні слідчого.

При цьому альтернативні, більш м`які запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання за встановлених обставин, не будуть дієвими, щоб запобігти зазначеним ризикам у цьому кримінальному провадженні.

Оціюючи вимоги клопотання щодо застосування ініційованого запобіжного без визначення розміру застави, слідчий суддя, оцінивши усі обставини у сукупності,урахуваши наслідки застосування до потерпілих фізичного впливу вважає, недоцільним не визначати альтернативний запобіжний захід у виляді застави.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч.4 ст.183 КПК України визначення розміру застави при застосуванні до особи запобіжного заходу відноситься до компетенції слідчого судді. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави підозрюваному ураховує підходи, закріплені у прицедентній практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Істоміна проти України»(Заява № 23312/15), згідно з якими розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його чи її відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави або позов проти гарантів у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти з його або її боку.

Враховуючи обставини та тяжкість злочину, суспільну небезпеку кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_6 , ступінь втручання, здійснення якого допускається законодавцем під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження в кримінальних провадженнях за підозрою осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, роль ОСОБА_6 у виконанні об`єктивної сторони кримінального правопорушення, з метою забезпечення дієвості такого заходу, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 45 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить (з урахуванням одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 3028 грн.) 136260 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведених обставин, саме такий розмір застави не буде непомірним для підозрюваного, водночас у разі її сплати стане достатнім стримуючим приписом від порушення покладених обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а можливий ризик втрати застави стримуватиме підозрюваного від проявів ризиків та протидії розслідуванню у кримінальному провадженні.

Строк запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 слід встановити в межах строку досудового розслідування.

За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.146 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 20.09.2024 року.

Визначити заставу в розмірі 45 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 136260 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або перебування;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання уповноваженому органу документи, що дають право на виїзд з України.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в доход держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя