№ 1-кс/755/3727/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" листопада 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Сатка, Російської Федерації, громадянину України, українцю, працюючому керівником спортивно-стрілецького клубу «Булат», з вищою освітою, одруженому, зі слів маючому на утриманні двох дітей 2010 р.н. та 2017 р.н., зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002622 від 24.07.2024 року, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0002622 від 24.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою покращення свого матеріального становища, за рахунок придбання та збуту боєприпасів, незаконно, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, придбали у невстановленої досудовим розслідуванням особи невстановлену кількість одиниць бойових припасів, які почали зберігати у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

У подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут бойових припасів, при особистій зустрічі з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , домовилися про продаж останньому патронів.

Так, 16 вересня 2024 року, у період часу з 18 години 06 хвилин до 18 години 20 хвилин, у службовому кабінеті №113, за адресою: АДРЕСА_2 , згідно проведення негласної слідчої дії у формі оперативної закупки бойових припасів, працівниками ВКП Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, у присутності двох понятих, ОСОБА_8 було вручено грошові кошти в сумі 32 000 гривень, для проведення оперативної закупівлі бойових припасів - патронів. Після чого, 16 вересня 2024 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут бойових припасів, приїхали на заздалегідь обумовлене ними місце, а саме до приватного будинку, що по АДРЕСА_3 . Перебуваючи біля будинку, що по АДРЕСА_3 , приблизно о 20 годині 29 хвилин, ОСОБА_8 передав грошові кошти в сумі 17 600 гривень ОСОБА_5 за бойові припаси - патрони. Після чого, ОСОБА_7 о 20 годині 46 хвилин у приміщенні будинку, що по АДРЕСА_3 , передав ОСОБА_8 бойові припаси - патрони. У подальшому, 16 вересня 2024 року, у період часу з 21 години 30 хвилин до 22 години 03 хвилини, за адресою: АДРЕСА_4 , під час огляду місця події у ОСОБА_8 було вилучено 936 патронів.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-24/54730-БЛ від 25.09.2024 року, вилученими в ході здійснення огляду місця події предметами виявилися: 475 патрон (1 - «188 69», 1 - « 10 19 », 307 - « 17 80 », 166 - «188 71»), які належать до боєприпасів до бойової нарізної вогнепальної зброї; 30 патронів із маркуванням «GGG .223 Rem», які належать до боєприпасів до мисливської нарізної вогнепальної зброї - є мисливськими гвинтівковими патронами калібру 223 Rem, споряджені кулями зі свинцевим осердям. Патрони виготовлені промисловим способом; 431 патрон (з наступними маркуваннями: «IVI 12 » - 30 патронів; «IVI 21 ©» - 30 патронів; «S&B 5,56х45 23 ®» - 70 патронів; «LC 20 © » - 30 патронів; «LC 23 ©» - 30 патронів; «LC 18 ©» - 30 патронів; «LC 21 ©» - 117 патронів; «WMA 19 ©» - 31 патрон «WMA 20 ©» - 13 патрон; «G.F.L. 23 » - 50 патронів), які належать до боєприпасів до бойової нарізної вогнепальної зброї.

Разом з тим, приблизно о 20 годині 29 хвилин, отримавши та перерахувавши грошові кошти за патрони, ОСОБА_5 передав ОСОБА_8 безоплатно в якості подарунку 40-мм постріл з осколковою гранатою М433, внаслідок вказаних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вчинили незаконний збут бойових припасів групою осіб, без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 16 вересня 2024 року, в період часу з 21 години 30 хвилин до 22 години 03 хвилини, за адресою: АДРЕСА_4 , під час огляду місця події у ОСОБА_8 було вилучено 40-мм постріл з осколковою гранатою М433.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-24/55019-ВТХ від 12.11.2024 року/, вилученим в ході здійснення огляду місця події предметом виявився: 40-мм постріл з осколковою гранатою М433 - промислово виготовлений бойовий припас.

Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою покращення свого матеріального становища, за рахунок придбання та збуту вогнепальної зброї та боєприпасів незаконно, у порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також, боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, придбали у невстановленої досудовим розслідуванням особи невстановлену кількість одиниць вогнепальної зброї та бойових припасів, які почали зберігати у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

У подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, при особистій зустрічі з ОСОБА_8 , домовилися про продаж останньому напівавтоматичної гвинтівки «AR-15» та набоїв до у кількості 12 штук - калібру 9х19 та 13 штук - калібру 9х18.

Так, 09 листопада 2024 року, у період часу з 12 години 10 хвилин до 12 годину 25 хвилин, у службовому автомобілі, за адресою: АДРЕСА_2 , згідно проведення негласної слідчої дії у формі оперативної закупки бойових припасів, оперативними працівниками ГУ «Д» ДЗНД СБ України, у присутності двох понятих, ОСОБА_8 було вручено грошові кошти в сумі 4 500 доларів США, для проведення оперативної закупівлі вогнепальної зброї та бойових припасів.

Після чого, 09 листопада 2024 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, приїхали на обумовлене ним місце, а саме до «Спортивно стрілецького клубу «Булат», що за адресою: АДРЕСА_5 , де приблизно о 13 годині 27 хвилин, ОСОБА_8 передав грошові кошти в сумі 4 500 доларів США ОСОБА_7 за вогнепальну зброю - напівавтоматичної гвинтівку «AR-15» та набоїв до у кількості 12 штук - калібру 9х19 та 13 штук - калібру 9х18. Після чого, ОСОБА_7 о 13 годині 51 хвилина, на території «Спортивно стрілецького клубу «Булат», що за адресою: АДРЕСА_5 , дістав з автомобіля та передав ОСОБА_8 вогнепальну зброю - напівавтоматичну гвинтівку «AR-15» та набої до неї у кількості 12 штук - калібру 9х19 та 13 штук - калібру 9х18.

У подальшому, 09 листопада 2024 року, в період часу з 14 години 15 хвилин до 14 години 30 хвилин, за адресою: АДРЕСА_4 , під час огляду місця події у ОСОБА_8 було вилучено вогнепальну зброю - напівавтоматичну гвинтівку «AR-15» та набої до неї у кількості 12 штук - калібру 9х19 та 13 штук - калібру 9х18.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-24/66205-БЛ від 13.11.2024 року, вилученими в ході здійснення огляду місця події предметами виявилися: самозарядний карабін №AO 10353 калібру9х19 мм, що виготовлений саморобним способом шляхом зібрання в одну конструктивну одиницю ствола калібру 9х19 мм, саморобного виготовлення та частин промислового виготовлення, а саме: кожуха ствола, ствольної коробки, затвора, рамки №AO 1035 з прикладом та пістолетною рукояткою («lower») (карабіна моделі «GI SEVEN», фірми «V SEVEN WEAPONS GRANTS PASS»), адаптера магазин (фірма «AMERICAN TACTICAL») та магазина (фірма «Glock»); 13 патронів із маркуванням «S&B 9 mm М» - є пістолетними патронами калібру 9х18 мм, споряджені кулями зі свинцевим осердям; 12 патронів з маркуванням «2023 PL 9х19 PFA» - є пістолетними патронами, калібру 9х19 мм, споряджені кулями зі свинцевим осердям.

Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою покращення свого матеріального становища, за рахунок придбання та збуту вогнепальної зброї та боєприпасів незаконно, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, придбали у невстановленої досудовим розслідуванням особи, невстановлену кількість одиниць вогнепальної зброї та бойових припасів, які почали зберігати у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

У подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї, при особистій зустрічі з ОСОБА_8 домовилися про продаж останньому станкового великокаліберного кулемету НСВ-12,7 «Утес» з номером НОМЕР_3 у комплекті зі стволом.

Так, 19 листопада 2024 року у службовому автомобілі, за адресою: АДРЕСА_6 , згідно проведення негласної слідчої дії у формі оперативної закупки бойових припасів, оперативними працівниками ГУ «Д» ДЗНД СБ України, у присутності двох понятих, ОСОБА_8 було вручено грошові кошти в сумі 8000 доларів США, для проведення оперативної закупівлі вогнепальної зброї та бойових припасів.

Після чого, 19 листопада 2024 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут вогнепальної зброї, приїхали на обумовлене ним місце, а саме до «Спортивно стрілецького клубу «Булат», що за адресою: АДРЕСА_5 , де приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 передав грошові кошти в сумі 8000 доларів США ОСОБА_7 за придбання у рамках проведення оперативної закупівлі вогнепальної зброї - великокаліберного кулемету НСВ-12,7 «Утес» з номером НОМЕР_3 в комплекті зі стволом. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , цього ж дня, 19.11.2024 року на території «Спортивно стрілецького клубу «Булат», що за адресою: АДРЕСА_5 , винесли зі складу та передали, тим самим, незаконно збули ОСОБА_8 вогнепальну зброю - великокаліберного кулемету НСВ-12,7 «Утес» з номером НОМЕР_3 в комплекті зі стволом.

У подальшому, 19 листопада 2024 року, у період часу з 16 години 00 хвилин до 16 години 20 хвилин, на ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_5 , під час огляду місця події у ОСОБА_8 було вилучено вогнепальну зброю - великокаліберного кулемету НСВ-12,7 «Утес» з номером НОМЕР_3 в комплекті зі стволом, яку останній, діючи групою осіб, незаконно придбав, зберігав та збув без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні незаконного придбання, зберігання, носіння та збуту вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинене групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

20 листопада 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч.1 ст. 263 України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст.263 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: оглядами місця події, експертизами, матеріалами негласних слідчих розшукових дій, а також,іншими матеріалами в сукупності.

У кримінальному провадженні встановлені ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 263 України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 років до 7 років, а також, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам, а саме: усвідомлення про неминучість покарання за інкримінований йому тяжкий злочин, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 7 років, може бути сприйняте ОСОБА_5 більш небезпечним ніж переховування від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, шляхом підмовляння, підкупу, погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань. Вагомою частиною доказової бази у вказаному кримінальному провадженні являються показання свідків, місце мешкання та роботи яких останньому відомі, що суттєво збільшує вищевказаний ризик; може вчинити інший злочин, адже свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, а саме незаконним збутом вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, у подальшому, може вплинути на хід досудового розслідування й судового розгляду кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що ОСОБА_5 , не будучи позбавленим можливості вільного пересування та вибору місця проживання, може вчиняти злочини або спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду і поза межами м. Києва. Згідно з п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Неможливість застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що перебуваючи на свободі, він може впливати на свідків, які ще не допитані у суді, а тому, в органу досудового розслідування на даний час відсутні об`єктивні переконання у тому, що підозрюваний буде належним чином виконувати обов`язки покладені на нього рішенням суду про застосування саме цього запобіжного заходу.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає позиціям Європейського суду з прав людини, а також на те, що на даний час, існують перелічені вище ризики, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення вважає необхідним застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, зазначивши, що наявна обґрунтована підозра та існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому, будучи обізнаним з можливою мірою покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків шляхом підкупу й погроз, оскільки останньому відомі їх місця проживання та роботи, може вчиняти нові кримінальні правопорушення або продовжити незаконну діяльність, у вчиненні якої підозрюється, а тому, більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Зокрема, у разі визначення застави, прохав врахувати те, що під час проведення обшуку на складі спортивно-стрілецького клубу « ІНФОРМАЦІЯ_4 », керівником якого є ОСОБА_5 , було вилучено ряд вогнепальної зброї та вибухових боєприпасів у значних обсягах, у тому числі іноземного виробництва. Крім того, під час оперативної закупки було придбано зброю на 32 000 гривень, 8 000 доларів США та 4 500 доларів США, а тому, застава в розмірі саме 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, зазначивши, що під час затримання його підзахисного, оперативними співробітниками останньому було завдано тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим, два рази було викликано швидку медичну допомогу та доставлено останнього до КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3. Відповідно до довідки з медичного закладу, у підозрюваного ОСОБА_5 наявний вивих правої ключиці, який дає сильний больовий синдром і фізіологічний стан його підзахисного нівелює ризик переховування, оскільки в такому стані йому складно пересуватися без сторонньої допомоги. Зокрема, ОСОБА_5 не може виїхати за межі України у зв`язку із введенням на території країни воєнного стану. Щодо ризики того, що ОСОБА_5 може спотворити, знищити чи сховати речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, то зброю, яка є об`єктом злочинного посягання, було вилучено на передано на зберігання до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, зокрема, з повідомлення про підозру не вбачається, яке має відношення склад, де було проведено обшук, до його підзахисного, оскільки під час проведення обшуку ОСОБА_5 там не було, а те, що було вилучено під час негласних слідчих (розшукових) дій, було направлено на експертизи, висновки яких містяться у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Щодо впливу на свідків, то останніх вже було допитано і з їх показань не вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого саме ст. 263 КК України. Також, у клопотанні не наведено обставин про те, як іншим чином його підзахисний може перешкоджати кримінальному провадженню, адже, останній перебуває під вартою. Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, то окрім проведення обшуку на складі, його було проведено ще й в автомобілі, інших будівлях і там нічого вилучено не було. Таким чином, все вищенаведене вказує на те, що до його підзахисного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту. Щодо зазначеного прокурором розміру застави, то такий її розмір є не співмірним, оскільки ОСОБА_5 є військовослужбовцем, має на утриманні двох дітей, має батьків похилого віку, а тому, прохав застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На заперечення захисника прокурор прохав долучити до матеріалів клопотання протокол обшуку, який проводився на складі стрілецько-спортивного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_4 », керівником якого є ОСОБА_5 , де було вилучено значний обсяг зброї, зокрема, зазначив, що відсутні відомості про те, що останній є військовослужбовцем.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника та зазначив, що торгівля зброєю є його роботою, однак, це все відбувається в рамках закону і будь-яких порушень він не допускав. Зокрема, зазначив, що з перших днів введення військового стану, він співпрацює з багатьма підрозділам ЗСУ, а зброя, яку було вилучено під час проведення обшуку, належить не йому, тому, / незрозумілим, чому саме він є підозрюваним. Пояснив, що у подальшому, готовий співпрацювати зі слідством, зокрема, бачив, як на склад завозилася зброя, а тому, не має наміру переховуватися, оскільки йому необхідно лікуватися, а також, не має наміру впливати на свідків.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Статтею 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції, якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 193 КПК України, будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Слідча суддя досліджує такі обставини: чи може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 (ч. 1 ст. 183 КПК України) та чи є обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (ч. 2 ст.177 КПК України); наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; обставини, згідно ст.178 КПК України (вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я тощо); які обов`язки покладаються на особу у разі задоволення клопотання про запобіжний захід (ст. 194 КПК України).

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до конкретно визначених категорій осіб (ч. 5 ст. 183 КПК України).

Слідчий суддя оцінює матеріали клопотання та доводи сторін на предмет можливості застосування такого запобіжного заходу, відповідно до вимог статті 183 КПК України. Для цього, зокрема, необхідно встановити факт вручення підозри та, відповідно, встановлення чи спростування факту набуття особою процесуального статусу підозрюваного.

Особа набуває статусу підозрюваного у випадку: 1) повідомлення їй про підозру або 2) якщо особа була затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або 3) якщо щодо неї складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Як вбачається з долученого та дослідженого під час судового розгляду протоколу затримання, такий протокол складений, відповідно до вимог закону, містить усі необхідні відомості та реквізити. Так, затримання відбувалося у межах даного кримінального провадження, на підставі ст. 208 КПК України. Протокол містить посилання на час фактичного затримання особи - 18 год. 00 хв. 19.11.2024 року, та інші відомості, які передбачені ст. 208 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Так, фактичний час затримання особи вказано 18 год. 00 хв. 19.11.2024 року, а повідомлення про підозру ОСОБА_5 у присутності його захисника здійснено у межах строку, визначеного ч. 2 ст. 278 КПК України - 20.11.2024 року о 12 год. 45 хв.

З урахуванням наданого слідчому судді тексту повідомлення про підозру, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру було складено та здійснено з дотриманням вимог, визначених статтями 277, 278 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 було належно повідомлено про підозру, а тому, він має статус підозрюваного у цьому провадженні, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України. Оскільки санкція статті за ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що відносить кримінальне правопорушення до тяжкого злочину, відповідно, до нього може бути застосовано або обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України). Оскільки, у процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчу суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Звертаючись до матеріалів клопотання, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 було повідомлено про підозру на підставі зібраних наразі під час досудового розслідування матеріалів, перелік яких наведено у клопотанні, та які досліджені безпосередньо у судовому засіданні під час його розгляду.

Слідчий суддя зазначає, що інформація з доказів може вказувати на те, що ОСОБА_5 був причетний до дій, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням, носінням та збутом вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинених групою осіб.

Щодо заявлених органом обвинувачення ризиків, слід вказати наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити злочинну діяльність.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику, що узгоджується із практикою ЄСПЛ.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Однак, для всебічної оцінки обставин кримінального провадження, слідчий суддя аналізує доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, то під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що: показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні; по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України).

Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 хоча раніше і не судимий, у той же час, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Також, з урахуванням цього, суд може оцінювати надані доводи щодо можливого знищення чи переховування речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим, такий ризик також доведено, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а про підозру особі повідомлено лише 20.11.2024 року.

З огляду на спосіб, обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, те, що дії підозрюваного за заявленим повідомленням про підозру були припинені правоохоронцями, на думку слідчого судді, є також ризик щодо можливого продовження протиправної діяльності.

Разом з тим, прокурором не доведено наявність такого ризику, як перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, на думку слідчого судді, такий ризики є сумнівним та розцінюється, як домисел на даній стадії кримінального провадження, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями з боку сторони обвинувачення.

Оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України, для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні після повідомлення особі про підозру перебуває на початковій стадії, не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Оскільки слідчим суддею встановлено ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, впливу на свідків, знищення спотворення речей чи документів, можливість продовження злочинної діяльності, наявність цих ризиків підтверджена достатніми доказами, слідчий суддя вважає, що стосовно ОСОБА_5 необхідно встановити запобіжний захід на час проведення розслідування, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Щодо можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів у порівнянні з триманням під вартою - домашній арешт, особиста порука, особисте зобов`язання слід вказати на таке. На переконання слідчого судді, із урахуванням встановлених вище обставин, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам та забезпечити мету застосування запобіжного заходу та належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, при цьому, слідчим суддею враховано і відомості щодо особи підозрюваного, його сімейний стан, міцність соціальних зв`язків та інші обставини.

Слідчий суддя критично оцінює доводи захисника щодо обрання запобіжного, не пов`язаного з триманням під вартою. Наявність вказаних вище ризиків стосовно підозрюваного, дій до яких він може вдатись, вагомість наявних доказів обґрунтованості повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому може загрожувати, у своїй сукупності вказують на необхідність застосування запобіжного заходу, що є більш жорстким.

Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 хоч і має соціальні зв`язки, в той же час, вони не є такими, які забезпечать виконання ним своїх процесуальних обов`язків та зможуть запобігти ризикам, встановленим під час розгляду клопотання. Тому, слідчий суддя, оцінюючи обставини у сукупності, приходить до висновку про застосування запобіжного заходу на даному етапі досудового розслідування саме у виді тримання під вартою.

Зокрема, застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, виходячи із системного аналізу положень ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України та враховуючи всі наявні матеріали, у тому числі щодо епізодичності кримінального правопорушення, суми грошових коштів для оперативних закупок, слідчий суддя вважає за необхідне призначити підозрюваному розміру застави у співставленні з існуючими ризиками та даними про його особу, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до ст. 182 КПК України, а тому, приходить до висновку призначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки розмір застави саме в таких межах здатен забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Водночас, щодо повідомлення сторони захисту про отримані підозрюваним під час здійснення його затримання ушкодження слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до положень ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством. Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі. Слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині шостій цієї статті, якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються.

Так, захисник, а підозрюваний не заперечував, повідомив, що під час здійснення заходів, пов`язаних із затриманням ОСОБА_5 , останньому були завдані тілесні ушкодження, при доставленні затриманого до КНП «КМКЛ ШМД» за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, він був оглянутий відповідальною особою, зафіксовано наявні тілесні ушкодження.

Водночас, у статті 49 Конституції України задекларовано, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Статтею 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, приймаючи до уваги заявлені стороною захисту та підозрюваним відомості щодо незадовільного стану здоров`я останнього та належного його обстеження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність зобов`язати керівника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області забезпечити проведення повного медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_5 , з метою отримання об`єктивних висновків про стан його здоров`я та, у разі необхідності, надання необхідного лікування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 206, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 17 січня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 757 тис. грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089), у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки: не відлучатись за межі м. Бровари без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; утримуватися від спілкування зі свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення ним обов`язків, покладених на нього в цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Зобов`язати керівника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області невідкладно забезпечити проведення повного медичного обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою отримання об`єктивних висновків про стан його здоров`я та надати необхідне лікування.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: