ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 629/ 5560 /24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/ 1155/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю підозрюваної ОСОБА_7 , яка взяла захист своїх інтересів на себе, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.09.2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого В Лозівського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000737 від 03.07.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

До ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у із застосуванням електронного засобу контролю, до 18.11.2024 року, з покладенням додаткових обов`язків:

- цілодобового не залишати місце постійного місця проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, у встановлений ними час;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що судом при обранні вказаного запобіжного заходу, неповно та поверхово проведено розгляд клопотання, без всебічної оцінки обставин в їх сукупності та існування вказаних в клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Прокурор вважає ризики, передбачені п.п.1,3.4,5 ч.1 ст.177 КПК України доведеними та наявними, виходячи з того, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, за яке передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, офіційно не працевлаштована, дітей на утриманні не має, що свідчить про те, що, перебуваючи на волі, усвідомлюючи можливість отримання реального покарання, у виді позбавлення волі на значний термін, ОСОБА_7 може переховуватись від слідства та суду. Враховуючи, що підозрюваній відомі анкетні дані, місце мешкання свідків, зокрема, основного свідка, якого залучено до проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу, маючи можливість знайомитись з матеріалами справи, підозрювана може вчинити вплив на свідків, застосовуючи фізичне або психологічне насильство, схиляючи їх надати необхідні їй покази.

Також ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом не з`явлення за викликом до слідчого, прокурора або суду, чим необґрунтовано затягувати строк досудового слідства. Вчинивши злочин з корисливого мотиву, перебуваючи на свободі, ОСОБА_7 може вчинити інший злочин, оскільки відпрацьований механізм незаконного отримання та збуту наркотичних речовин та подальша його реалізація наркозалежним мешканцям на території Лозівського району.

Тому, прокурор вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 , особі підозрюваної та позбавляє її можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема, переховуватись від органів слідства та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри та зазначені вище ризики, на переконання прокурора, є достатніми причинами, разом з іншими обставинами, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити та скасувати ухвалу, задовольнивши клопотання слідчого про обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрювана заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала рішення суду законним і обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, думку підозрюваної, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Лозівського РВП ГУ НП України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000737 від 03.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному зберіганні з метою збуту та в незаконному збуті наркотичного засобу.

18.09.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Звернувшись до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 ,слідчий посилався на обґрунтованість пред`явленої їй підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, яку підтверджував зібраними у кримінальному провадженні доказами, а також наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вважав, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки підозрюється у вчиненні злочинуу сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років. Крім того, може незаконно впливати на свідків, з метою надавання ними викривальних показань стосовного неї, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, розлучена, дітей на утриманні не має, не має постійного місця роботи, а отже стабільного доходу, тому перебуваючи на свободі може продовжити свою злочинну діяльність.

У зв`язку з вищевикладеним, з метою виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків, вважав, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам та просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, яка повідомлена їй у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,а також врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення та її особу, а саме те, що вона є уродженкою АДРЕСА_2 , громадянкою України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштована, розлучена, раніше не судима, в судовому засіданні підозрювана свою вину визнала повністю та просила обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

З урахуванням існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також недоведеності стороною обвинувачення обставин про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, слідчий суддя дійшов висновків, на підставі положень ч.4 ст.194 КПК України, даних про особу підозрюваної, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей та інше.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Таким чином, законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції, а саме, право слідчого судді обирати між альтернативами, іншими більш м`якими запобіжними заходами, кожен з яких є законним, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, відомостей про особу підозрюваного, справедливості й достатності обраного запобіжного заходу.

Враховуючи належну процесуальну поведінку підозрюваної під час досудового розслідування, що не спростовано прокурором під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу,а також визнання нею своєї вини в повному обсязі, інкримінований їй один епізод такої діяльності, наявності постійного місця мешкання, колегія суддів приходить до висновку, що вказаним в клопотанні слідчого ризикам, передбаченим п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, може запобігти менш суворіший запобіжний захід - у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів зазначає, що сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення та ймовірність призначення їй суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення її від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб та можливості незаконно впливати на свідків, на що посилався прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Крім того, прокурор не надав і апеляційному суду будь-яких даних про те, що підозрювана, після застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, порушувала умови і не дотримувалася покладених на неї обов`язків.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, що передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, але запобігання цим ризикам, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, згідно чинного КПК України - не виключається.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість злочину не може сама по собі слугувати виключною підставою для тримання особи під вартою, до чого прирівняно і домашній арешт.

Таким чином, колегія суддів вважає, що цілодобовий домашній арешт, з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваною покладних на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України та дотримання вимог ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту, прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу і неврахування тяжкості скоєного підозрюваною злочину не свідчать про необґрунтованість судового рішення. Всім обставинам справи слідчим суддею дана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України. Крім того, суддею врахована практика ЄСПЛ, конкретні обставини справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.09.2024 року про часткове задоволення клопотання органу досудового розслідування та про застосування до підозрюваної за ч.1 ст..307 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронного засобу контролю, до 18.11.2024 року, з покладенням додаткових обов`язків, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3