Справа № 463/5917/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/809/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 червня 2024 року про відмову в задоволенні скарги,

в с т а н о в и в:

цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів внести відомості за заявою Міністерства юстиції України від 21.05.2024 № 76168/9.1.4/15-24 про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та провести досудове розслідування.

Вважає, що обставини, які викладені Міністерством юстиції України в поданій заяві є виключними та достатніми у вказаних правовідносинах, зокрема для внесення відомостей до ЄРДР та належного проведення досудового розслідування.

Зауважує, що для перевірки відомостей, зазначених в цій заяві, та остаточної кваліфікації кримінального правопорушення необхідно провести слідчі дії для здобуття та дослідження вже наданих доказів, які можуть свідчити про наявність чи відсутність в діях осіб ознак кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлена про час та місце проведення апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилася, проте, подала клопотання про розгляд апеляційної скарги у її відсутності, а тому неявка останньої у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 21.05.2024.

При цьому, у скарзі ОСОБА_6 зазначила, що 21.05.2024 Міністерство юстиції України звернулось до Державного бюро розслідувань із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення (вих.№76168/9.1.4/15-24). У вказаній заяві Міністерство юстиції України повідомило про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365 та 367 Кримінального кодексу України, невстановленими особами органів державної влади відносно громадянина ОСОБА_7 , в результаті яких Державному бюджету України було завдано збитків, внаслідок виплати йому відшкодування в розмірі 162298,51 грн, на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Комар та інші проти України». Одночасно Міністерство юстиції України повідомляло Державне бюро розслідувань, що у додатках до поданої заяви від 21.05.2024 містяться всі наявні у Міністерства юстиції України документи, що можуть бути використані працівниками Державного бюро розслідувань в якості доказів, та які свідчать про наявність об`єкту та об`єктивної сторони кримінального правопорушення. Зокрема, такими документами є: заява громадянина ОСОБА_7 № 28025/22 з доданими до неї документами, рішення Європейського суду з прав людини від 22.06.2023 у справі «Комар та інші проти України», платіжне доручення від 03.10.2023 № 5048 та інші матеріали справи. У вказаному листі Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові зазначено, що в даному випадку відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365, 367 КК України, оскільки недостатня сума для притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим, відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Скаржник з такими висновками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові не погоджується, оскільки для перевірки відомостей, зазначених в цій заяві необхідно провести слідчі дії для здобуття та дослідження вже наданих доказів, які можуть свідчити про наявність чи відсутність в діях осіб ознак кримінального правопорушення. Проте, проведення слідчих та процесуальних дій неможливо без внесення відомостей вказаної заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчим суддею встановлено, що листом старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові від 14.05.2024, повідомлено Міністерство юстиції України про прийняте рішення про відмову у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої Міністерством заяви від 21.05.2024 про вчинення кримінального правопорушення. У вказаному листі Територіальним управлінням ДБР зазначено, що в даному випадку відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365, 367 КК України, оскільки недостатня сума для притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим, відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 слідчий суддя в ухвалі зазначив, що заява скаржника від 21.05.2024, що надійшла до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, не містить конкретних фактичних даних, які б вказували на наявність у діях зазначених вище осіб ознак вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365 та 367 Кримінального кодексу України.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обгрунтованого висновку, що уповноважені особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, отримавши заяву Міністерства юстиції України від 21.05.2024, дотрималися вимог чинного законодавства України, перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, зазначених заявником.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпеченого діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Отже, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, та у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно зазначив у своєму рішенні про те, що при безпідставно ініційованому досудовому розслідуванні порушується гарантія недоторканності суддів і їх незалежності у виконанні професійних обов`язків, спроба втручання у здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Відтак, колегія суддів вважає, що слідчий суддя враховуючи вищенаведене, прийшов до обґрунтованого висновку що підстави для задоволення скарги Міністерства юстиції України на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні, оскільки заява не містить конкретних фактичних даних, які б вказували на наявність у діях зазначених вище осіб ознак вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365 та 367 Кримінального кодексу України.

Таким чином, враховуючи наведене, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, не грунтуються на вимогах кримінально-процесуального закону та є безпідставними.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 червня 2024 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 червня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові. - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді