Справа № 740/3719/24
Провадження № 1-кс/740/750/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 серпня 2024 року м. Ніжин
Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,
Подане обгрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 17.06.2024 у справі № 740/3719/24, провадження № 1-кс/740/580/24, накладено арешт у тому числі на вищевказаний автомобіль та напівпричіп для забезпечення збереження речового доказу.
Вважає, що арешт накладений на майно підлягає скасуванню, так як у кримінальному провадженні на даний час експертні дослідження, котрі стосувалися автомобіля марки «Renault Premium 460.19T» та напівпричіпа марки «Schwarzmuller SPA-3E», проведені в повному обсязі.
В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, в клопотанні просить розглядати його без сторони, що його подала.
Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, від слідчого ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд клопотання в його відсутність, щодо скасування арешту з автомобіля та напівпричепа, то в частині заборони користування та розпорядження не заперечує, а в частині заборони відчуження заперечує, оскільки досудове розслідування в кримінальному провадженні триває. На даний час в кримінальному провадженні допитано учасників події, проведено експертні дослідження по автомобілю та буде призначено інженерно-транспортну експертизу по дослідженню обставин та механізму ДТП, виконання якої додаткового експертного дослідження транспортних засобів не потребує.
Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Вивчивши матеріали за клопотанням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.06.2024 накладено арешт зокрема на: автомобіль марки «Renault Premium 460.19T», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ТзОВ «Транс-Сервіс-Рівне», місцезнаходження: АДРЕСА_1 , перебуває у користуванні військової частини НОМЕР_4 ; напівпричіп марки «Schwarzmuller SPA-3E», реєстраційний номер НОМЕР_5 , кузов номер НОМЕР_6 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 належить ТОВ «Селена Трак», місцезнаходження: АДРЕСА_1 , перебуває у користуванні військової частин НОМЕР_4 .
Розгляд клопотання про скасування арешту слідчим суддею (судом) під час досудового розслідування або судового провадження регламентуються положеннями ст.174 КПК України.
Так, ч.1 ст.174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 2 встановлено, що документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).
Враховуючи позицію слідчого у кримінальному провадженні та доводи володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності на арештований автомобіль з напівпричепом, пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку орган досудового розслідування прагне досягти у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що слід частково скасувати арешт з автомобіля марки «Renault Premium 460.19T», реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіап марки «Schwarzmuller SPA-3E», реєстраційний номер НОМЕР_5 , які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 169, 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, задовольнити частково.
Частково скасувати арешт з автомобіля марки «Renault Premium 460.19T», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та з напівпричіпа марки «Schwarzmuller SPA-3E», реєстраційний номер НОМЕР_5 , кузов номер НОМЕР_6 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 належить ТОВ «Селена Трак», накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.06.2024, скасувавши заборону користування, розпорядження вказаними автомобілем і напівпричіпом, залишивши до скасування у встановленому КПК України порядку позбавлення права на відчуження (визначення юридичної долі) зазначеного майна.
Повернути автомобіль марки «Renault Premium 460.19T», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричіп марки «Schwarzmuller SPA-3E», реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_4 .
Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт за ст. 388 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1