Справа № 404/3407/22
Номер провадження 1-кс/404/744/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року місто Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржниці ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 31.05.2023 року про закриття кримінального провадження №0000010, за ч. 1 ст. 367 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Кіровського районного суду міста Кіровограда з вимогою скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 31.05.2023 року про закриття кримінального провадження №0000010, за ч. 1 ст. 367 КК України.

В судовому засіданні, скаржниця ОСОБА_3 підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, просить задовольнити скаргу та скасувати постанову слідчого.

Прокурор і слідчий не з`явились, матеріалів кримінального провадження не подали.

Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000010 від 03.02.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

31.05.2023 року за результатами проведеного досудового розслідування слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000010, за ч. 1 ст. 367 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Статтею 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед яких, пунктом 3 ч. 1 вказаної статті КПК України передбачено право заявника, потерпілого, його представника чи законного представника оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Відповідно до положень Глави 24 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Для виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Метою досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб .

Основним засобом збирання доказів, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

На виконання вимог частини 1 статті 92 КПК України, слідчий зібрав усі можливі, процесуально зафіксовані, перевірені та оцінені докази, перерахованих у статті 91 КПК України.

Встановлено, що заявницею ОСОБА_3 та її нині покійною матір`ю ОСОБА_5 було укладено договори про залучення вкладів на депозити з кредитною спілкою «Україна Центр», гроші вони вклали 02.08.2008 року. У 2010 році вони хотіли зняти гроші з рахунку кредитної спілки, але в кредитній спілці ОСОБА_6 , який на той час був директором управління кредитної спілки «Україна Центр» їм повідомив, що на даний момент в країні тяжка ситуація і грошей на рахунку кредитної спілки немає. Отже заявниця стверджує, що у період з часу 2007 по 2010. роки посадові особи кредитної спілки «Україна Центр» привласнили вклади п`ятдесяти восьми членів спілки.

За вказаним фактом 11.12.2012 року слідчим Кіровоградського міського відділу міліції Управління Міністерства внутрішніх справ України внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000261 за ч. 5 ст. 191 КК України.

Також у 2015 році ОСОБА_3 написала повторно заяву про те, що представники кредитної спілки «Україна Центр» заволоділи грошима вкладників. Після чого слідчим Кіровоградського міського відділу міліції Управління Міністерства внутрішніх справ України прийнято рішення про внесення її заяви в кримінальну справу №0006135 та розпочато досудове розслідування за ч. 3 ст. 191 КК України, після чого 09.07.2015 було приєднано до кримінальної справи №0000261 від 11.12.2012 до Ленінського районного суду, але 04.05.2017 колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області прийняла рішення про перенаправления кримінальної справи в Кіровський районний суд міста Кіровограда. На теперішній час справа перебуває в суді і ніяких рішень немає. Також 09.04.2021 вона звернулася до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про встановлення куди ділися гроші з рахунків кредитної спілки «Україна Центр» та проведення необхідних слідчо - розшукових заходів, але суддя ОСОБА_7 їй відмовила. На теперішній час члени кредитної спілки «Україна Центр» надали підроблені кредитні договори в суді, на даний момент суд розглядає ці договори.

В подальшому, не погодившись із ходом проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000261 від 11.12.2012 року, ОСОБА_3 звернулась із заявою від 24.01.2022 року до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, за фактом прикривання злочину посадовими особами, а саме прокурорами та слідчими по кримінальному провадженню №0000261, зловживання своїм службовим становищем та своїми повноваженнями.

03.02.2022 року слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 24.01.2022 та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000010 за ч. 1 ст. 367 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, зокрема, наступне.

У провадженні слідчих слідчого відділу Кіровоградського міського відділу міліції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області перебувало кримінальне провадження № 0000261, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру " досудових розслідувань 11.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

У період часу з 11.12.2012 по 23.11.2013 досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні здійснювалося слідчим слідчого відділу Кіровоградського міського відділу міліції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області ОСОБА_8 . З 23.11.2013 до завершення досудового розслідування вказане кримінальне провадження перебувало у провадженні слідчого слідчого відділу Кіровоградського міського відділу міліції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області ОСОБА_9 .

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового Розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням У зазначеному кримінальному провадженні здійснювали прокурори прокуратури міста Кіровограда ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

30.06.2015 слідчим слідчого відділу Кіровоградського міського відділу Міліції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградський області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором прокуратури міста Кіровограда ОСОБА_13 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000261 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме: привласненні, розтраті та заволодій ні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинених у особливо великому розмірі, за фактом неповернення грошових коштів вкладникам кредитної спілки «Україна Центр».

30.09.2015 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000261 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, скеровано прокурором прокуратури міста Кіровограда ОСОБА_13 до Ленінського районного суду міста Кіровограда та наразі перебуває на розгляді Кіровського районного суду міста Кіровограда.

Встановлене підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема: заявою ОСОБА_3 від 24.01.2022; витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000261; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_3 від 14.04.2023; відповіддю на запит про надання інформації Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області № 1913/27/02-2023 від 18.04.2023; відповіддю на запит про надання інформації Кіровоградської обласної прокуратури № 09/1-959 вих- 23 від 19.04.2023; протоколом огляду електронних документів від 17.03.2023; копіями окремих матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000261; протоколом огляду електронних документів від 30.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.04.2023.

У ході досудового розслідування встановлено, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, за ознаками якого 03.02.2022 були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000010, в діянні слідчих слідчого відділу Кіровоградського міського відділу міліції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , прокурорів прокуратури міста Кіровограда ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відсутній з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 367 КК України встановлено кримінальну відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським Інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

З об`єктивної сторони службова недбалість характеризується наявністю трьох ознак у їх сукупності: 1) дія або бездіяльність службової особи; 2) наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб; 3) причинний зв`язок між вказаними діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками.

Службова недбалість може проявлятися у формі: 1) невиконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них або 2) неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, які заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, а о державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб. При цьому невиконання службових обов`язків означає невиконання службовою особою дій, передбачених як безумовних для виконання нею по службі.

Неналежне виконання службових обов`язків - це такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служои. За такої форми службової недбалості службова особа виконує свої обов`язки неналежно.

Відповідно до пункту третього примітки до ст. 364 КК України істотною шкодою у ст. 367 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Службова недбалість належить до кримінальних правопорушень із матеріальним складом та, за умови кваліфікації за ч, 1 ст. 367 КК України, визнається закінченим кримінальним правопорушенням з моменту заподіяння істотної шкоди, що перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з невиконанням або ж неналежним виконанням службових обов`язків через несумлінне ставлення до них службовою особою.

Відсутність зазначених вище наслідків виключає можливість настання кримінальної відповідальності за ст. 367 КК України.

За викладеного вище слідство зауважує, що зібраними в ході досудового розслідування та наявними в матеріалах кримінального провадження доказами факт заподіяння діяннями слідчих слідчого відділу Кіровоградського міського відділу міліції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , прокурорів прокуратури міста Кіровограда ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за викладених у заяві ОСОБА_3 від 24.01.2022 та повідомлених останньою під час допиту у процесуальному статусі потерпілого 14.04.2023 обставин будь-якої істотної шкоди, тобто такої шкоди, розмір якої в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб свого підтвердження не знайшов.

За таких обставин, у ході проведення досудового розслідування інформація, на підставі якої розпочато вказане кримінальне провадження, не знайшла свого об`єктивного підтвердження та спростовується зібраними доказами.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволені скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Частиною 1 статті 367 КК України встановлено кримінальну відповідальність службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб.

Об`єктивна сторона службової недбалості складається з трьох ознак у їх сукупності: 1) дія або бездіяльність службової особи; 2) наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб; 3) причинний зв`язок між вказаним діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками.

Службова недбалість може проявлятись у формі: 1) невиконання службових, обов`язків через несумлінне ставлення до них; 2) неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.

Відповідальність за ст. 367 настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені наслідки, входили у коло службових обов`язків службової особи.

Службова недбалість за ч. 1 ст. 367 КК визнається закінченим при заподіянні наслідків у вигляді істотної шкоди правам, свободам та інтересам фізичних чи юридичних осіб або державним чи громадським інтересам.

Суб`єктивна сторона злочинна самовпевненість або злочинна недбалість.

До того ж, відповідно до ч. 3 примітки до ст. 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що взагалі виключає в даному випадку склад злочину, передбаченого ст.ст. 364, 367 КК України.

У відповідності до рішення Верховного Суду України від 27.10.2016 по справі № 5-99кс16 постановлено, що диспозиція частини першої статті 364 і частини першої статті 365 КК України, якими передбачено відповідальність за заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або громадським чи державним інтересам, чи інтересам юридичних осіб, може становити не лише майнову шкоду, а й включати прояви немайнової шкоди, але тільки ті, які можуть одержати майнове відшкодування (як істотна шкода може враховуватися будь-яка за характером шкода, якщо вона піддається грошовій оцінці та відповідно до такої оцінки досягла встановленого розміру).

Так, за конкретних обставин справи, наслідки нематеріального характеру, які піддаються грошовій оцінці (реальна шкода) та відповідно до такої оцінки досягли встановленого розміру («істотної шкоди» чи «тяжких наслідків») із заподіянням шкоди охоронюваних Конституцією України чи іншими законами прав та свобод людини і громадянина.

При цьому, згідно вказаного рішення, має бути чітко встановлено і доведено, що саме вчинення того чи іншого службового злочину стало причиною відповідних наслідків. Обчислення їх розміру також має бути належним чином підтверджено та не викликати сумніву.

За таких обставин, проведеним досудовим розслідуванням фактів, які б свідчили про службову недбалість посадових осіб, а саме прокурорів та слідчих по кримінальному провадженню №0000261 не встановлено, а обставини, викладені у заяві та показаннях ОСОБА_3 не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Крім того, проведеним розслідуванням не встановлено об`єктивних даних спричинення будь-якої шкоди діями вищевказаних службових осіб.

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. (ч. 1 ст. 28 КПК України)

Положеннями ч. 6 ст. 28 КПК України встановлено право підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, іншої особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, - на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом ( ч. 1 ст. 22 КПК України).

Слідчий, прокурор в кримінальному провадженні №0000261 вжили ефективні заходи для дотримання розумних строків і виконання процесуальної дії та прийняття процесуального рішення.

Згідно правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 жовтня 2022 року (справа N 753/12578/19;провадження N 51-206 кмо 22), під час здійснення кримінального провадження має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення та припинення правовідносин.

Продовження строків досудового розслідування врегульовано положеннями параграфа 4 глави 24 КПК. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - Закон N 2147-VIII), яким, зокрема, внесено зміни до статті 294 КПК та надано повноваження слідчому судді щодо продовження строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після введення в дію цього Закону, тобто з 16 березня 2018 року.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що 11.12.2012 до ЄРДР були внесені відомості за №0000261 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК, а 30.06.2015 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 191 КК України.

Таким чином, на момент виникнення вказаних правовідносин законодавець не встановив граничних строків проведення досудового розслідування з моменту внесення відомостей до ЄРДР до моменту повідомлення про підозру. Отже в діях слідчих і прокурорів відсутні ознаки протиправності, в тому числі кримінальної карності дії або бездіяльності.

Крім того, п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України містить визначення, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Представники сторони обвинувачення (слідчий з прокурором) дотримались строків проведення досудового розслідування, отже не існує передумов стверджувати про невиконання службових обов`язків чи несумлінне ставлення до них.

Представники сторони обвинувачення досягли легітимної мети цього кримінального провадження, оскільки за результатами розслідування скерували обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 190 КК України на розгляд до Кіровського районного суду міста Кіровограда.

Для вирішення питання про дотримання розумного строку проведення досудового розслідування, враховані наступні критерії, передбачені ч. 3 ст. 28 КПК України, зокрема: складність та специфіка розслідуваних обставин господарської діяльності службових осіб кредитної спілки «Україна Центр»; велику кількість потерпілих, які мешкали поза межами територіальної юрисдикції органу досудового розслідування; завантаженість експертів і тривалий час проведення економічних експертиз; поведінка представників сторони захисту, які вину заперечували у зв`язку з цим не сприяли проведенню швидкого досудового розслідування.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя погоджується з висновком слідчого про наявність достатніх та вмотивованих підстав через які слідчий закрив кримінальне провадження №0000010 щодо бездіяльності слідчих та прокурорів при розслідуванні кримінального провадження №0000261 в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 367 КК України.

Крім того в своїй скарзі, скаржник порушила ст. 6 Конвенції «Про основоположні права та свободи людини», оскільки в тексті скарги ОСОБА_14 формально послалась на загальні правила оцінки доказів передбачених ст. 94 КПК України щодо : повноти, об`єктивності, всебічності. Тому скаржник зробив непідтверджений доказами висновок про передчасність, невмотивованість і невідповідність фактично встановлених обставин.

Висловлені у скарзі сумніви ОСОБА_3 не можна перевірити, адже вона не вказала який недолік, не послалась на порушення норм передбачених КПК України, тобто поставила слідчого, прокурора, слідчого суддю в умови якими обмежила у використанні можливостей для з`ясування важливих обставин справи.

За таких умов необхідно використати практику застосування оцінки доказів, висловлену Верховним Судом по справі № 991/722/21 від 21 листопада 2023 року, коли своїми діями сторона кримінального провадження створила та/або сприяла створенню обставин, через які дослідження доказів став недоступним для сторони обвинувачення через значний сплив часу. Протягом десяти років ОСОБА_3 замовчувала, приховувала висловлену нею версію розвитку подій. Після перебігу значного проміжку часу була втрачена реальна можливість забезпечити всім сторонам кримінального провадження адекватні можливості, які могли б компенсувати невигідне становище, у якому вони опинилась. Цей принцип має також застосовуватися, mutatis mutandis, коли сторона через ті чи інші обставини обмежується у використанні можливостей для з`ясування важливих обставин справи. Наслідки поведінки скаржника, яка своїми діями унеможливила або значно ускладнила дослідження важливих доказів, має тлумачитися на користь протилежної сторони, щоб не заохочувати сторону до використання таких прийомів (дивись наприклад, частину 5 статті 197 КПК).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення. На підставі ч. 3 названої статті, постанова приймається слідчий, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення здійснюється, коли встановлено, що подія, з приводу якої внесені відомості до ЄРДР відбулася, була результатом вчиненого особою діяння, яка сама по собі не є кримінальним правопорушенням, оскільки відсутній хоча б один із елементів складу злочину, або наявні обставини, які виключають злочинність діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України, яка кореспондується з ч. 5 ст. 40 КПК України, прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора, слідчого. Таким чином, слідчий правомірно визначив перелік слідчих дій, проведення яких забезпечило з`ясування відсутності складу злочину.

Слідчий зібрав достатні об`єктивні данні та виніс остаточну законну і обґрунтовану постанову відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На виконання вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є вмотивованою, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно ст. 215 КПК України, досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Глава 19 КПК України визначають форму та регламентує порядок проведення досудового слідства. Разом з цим необхідно зауважити, що не встановлюється переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити під час досудового розслідування для його закінчення. Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, самостійно визначає обсяг перевірочних дій, достатніх за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч.2 ст. 283 КПК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Таким чином слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Сумніви скаржника про поверховість та неповноту проведеного розслідування є непідтвердженим суб`єктивним припущенням, тому до уваги не приймаються. Висловлені ним судження мають узагальнену характеристику, суперечать правозастосуванню ст. 6 Конвенції, зокрема принципу юридичної визначеності, оскільки клопотання та зауваження ОСОБА_3 не будуть мати конструктивного результату,- не буде здобуто нових доказів.

Дослідивши надані сторонами матеріали обґрунтовано вважаю, що слідчий під час проведення досудового розслідування у відповідності до вимог ст. 223 КПК України вжив необхідні дії спрямовані на отримання (збирання) доказів та їх перевірку, дослідив та перевірив обставини, зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, їм надано належну оцінку, досудове розслідування проведено із застосуванням всіх можливих засобів для всебічного, неупередженого та об`єктивного розслідування, з перевіркою всіх фактичних обставин справи, що може мати суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Доцільності проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій не вбачається, оскільки вони не здатні вплинути на наявні результати провадження. Не існує правової необхідності проводити інші процесуальні дії чи приймати процесуальні рішення у цьому кримінальному провадженні.

Відсутність ознак винної поведінки виключає у майбутньому пред`явлення підозри чи направлення обвинувального акту до суду, тому слідчий прийняв правильне процесуальне рішення у формі постанови про закриття кримінального провадження, як єдиний законний спосіб завершення цього досудового розслідування.

Схожий висновок містить постанова колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18).

Наведене дає підстави обґрунтовано стверджувати, що слідчий при розслідуванні обставин цього кримінального провадження у цілому виконав вимоги щодо забезпечення всебічності та повноти дослідження. Оскаржувана постанова слідчого відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства, а висновок про закриття кримінального провадження є обґрунтованим.

Істотних порушень вимог КПК України, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, слідчим суддею не встановлено, а у скарзі не наведено достатніх даних, які безумовно свідчать про неповноту проведеної перевірки та могли бути підставами для скасування прийнятого остаточного процесуального рішення.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути постановлена ухвала про відмову у задоволенні скарги (п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України).

Керуючись ст.ст. 7, 9, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 31.05.2023 року про закриття кримінального провадження №0000010, за ч. 1 ст. 367 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1