Справа №463/9571/24
Провадження №1-кс/463/8077/24
У Х В А Л А

14 жовтня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань та про зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся із скаргою до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань на підставі його заяви датованої 27.09.2024 та про зобов`язання до вчинення дій.

Скаргу мотивує тим, що 27.09.2024 ним було скеровано на електронну пошту ТУ ДБР м. Львова заяву про вчинення злочину до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Львові, передбаченого ч. 5 ст.426-1 КК України. Однак, після отримання заяви суб`єктом оскарження не було внесено відомості до ЄРДР та розпочате кримінальне провадження.

Оскільки було відмолено у внесенні відомостей до ЄРДР, вважає, що бездіяльність суб`єкта оскарження не відповідає вимогам ст. 214 КПК України, а тому просить скаргу задоволити.

Крім того, у своїй скарзі адвокат ОСОБА_3 просить проводити розгляд такої без його участі, скаргу підтримує в повному обсязі.

Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду письмові заперечення. Зокрема звертає увагу на те, що у заяві скаржник вказує про вчинення злочину передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України, який вважається закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди, однак у заяві про заподіяння матеріальних збитків не зазначено, а тому за таких обставин, внесенню в ЄДР підлягають не будь які заяви чи повідомлення, а лише ті, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, представником заявника, потерпілим або його представником.

В судовому засіданні встановлено, що адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 скерував до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, заяву із повідомленням про злочин передбачений ч.5 ст.426-1 КК України.

Відповідно до вимог ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.4 ч.5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Таким чином, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.

З наведених положень вбачається, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.

Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У своїй заяві про злочин датованій 27.09.2024 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 просить внести відомості до ЄРДР за фактом вчинення керівництвом 80-ї окремої десантно-штурмової бригади, а саме військової частини НОМЕР_1 , злочину передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України.

Злочин передбачений ст.426-1 КК України з об`єктивної сторони полягає у перевищенні військовою службовою особою влади чи службових повноважень і належить до злочинів із матеріальним складом, який за ч.5 ст.426-1 КК України вважається закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди.

Згідно з приміткою до п.2 ст.426 КК України, істотною шкодою у статтях 425, 426 та 426-1 КК України вважається така шкода, яка полягає у заподіянні матеріальних збитків, які в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Ні у заяві про злочин від 27.09.2024р., ні у своїй скарзі ОСОБА_3 не повідомив жодних даних з приводу завдання істинної шкоди іншим особам в розмірі який відповідає вимогам КК України, що являється обов`язковим елементом об`єктивної сторони злочину передбаченого ст. 426-1 КК України.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги зміст заяви адвоката ОСОБА_3 про вчинення злочину, поданої у Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Львові приходжу до висновку про те, що така не містить інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення злочину передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України чи будь-якого іншого кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що звернення скаржника в ТУ ДБР від 27.09.2024 р. не являється повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, в зв`язку з чим не породжує передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого, щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Беручи до уваги вказані вимоги КПК України та встановлені в судовому засіданні обставини в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст. 60, 214, 217, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

відмовити в задоволенні скаргиадвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань та про зобов`язання до вчинення дій.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1