УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 420 241 123 400 000 32 від 13.02.2024 за ч. 1 ст. 263 КК України про арешт майна,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся слідчий СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 з погодженим прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000032 від 13.02.2024 за ч. 1 ст. 263 КК України на майно, вилучене 25.06.2024 під час особистого обшуку ОСОБА_6 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП у м. Києвіздійснюється досудове розслідування у вказаному вище провадженні, яким встановлено, що ОСОБА_6 , який перебуває у складі ДФТГ «Легіон Д», причетний до діяльності, спрямованої на передачу та збут бойових припасів та вогнепальної зброї різного типу на території полігону «BACKYARD CAMP», що розташований у Дарницькому районі м. Києва.

Розслідуванням з`ясовано, що упродовж січня-квітня 2024 року ОСОБА_6 неодноразово за грошові кошти збув ОСОБА_7 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, вогнепальну зброю, набої та гранати.

У подальшому - 25.06.2024 під час затримання та особистого обшук ОСОБА_6 у останнього виявлено та вилучено мобільний телефон «Поко» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Рішенням слідчого ОСОБА_3 від 25.06.2024 вилучений мобільний телефон визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 26.06.2024 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 263 КК України.

Керуючись наведеним, слідчий, наполягаючи, що вилучений мобільний телефон використовувався підозрюваним під час вчинення інкримінованих йому дій, тому містить інформацію про обставини вчинення таких дій, отже є засобом вчинення протиправних дій, тобто речовим доказом, тому просив з метою забезпечення збереження цього телефону, накласти на нього арешт.

У судовому засідання слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 просив у задоволенні клопотання відмовити, наполягаючи, що мобільний телефон не є речовим доказом.

Слідчий суддя, заслухавши аргументи слідчого, заперечення захисника, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими стороною обвинувачення матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 України та причетності до його вчинення ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за ст. 263 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Отже, вилучений 25.06.2024 під час особистого обшуку підозрюваного мобільний телефон може містити інформацію про обставини причетності останнього до незаконного обігу зброї.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 420 241 123 400 000 32 від 13.02.2024 за ч. 1 ст. 263 КК України арешт на майно, вилучене 25.06.2024 під час затримання та особистого обшуку ОСОБА_6 , а саме:

-мобільний телефон «Поко» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , поміщений до спецпакету № ICR 0007562.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1