Житомирський апеляційний суд
Справа №284/78/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/763/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

29 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю : секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання прокурора Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000318 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Народицького районного суду Житомирської області від 01 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

встановив:

В провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження №0000318 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Народицького районного суду Житомирської області від 01 липня 2024 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання встановлено рахувати з 19 грудня 2022 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 залишено попередній - тримання під вартою, але не довше ніж до 30 серпня 2024 року.

12.08.2024 року на електрону адресу апеляційного суду надійшло клопотання прокурора Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який є особливо тяжким злочином, та ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилися, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Враховуючи, що з об`єктивних причин завершити апеляційний розгляд неможливо, просив задовольнити клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_6 в підтримання зазначеного клопотання, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в заперечення вказаного клопотання, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке є особливо тяжким злочином, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховування обґрунтований тяжкістю можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому, а також відсутністю в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків обґрунтований тим, що обвинувачений проживає з ними в одному населеному пункті, і йому відомо їх місце проживання.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтований тим, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та будучи умовно-достроково звільнений від відбування покарання, знову обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_8 ніж тримання під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, для розгляду апеляційної скарги захисника на вирок Народицького районного суду Житомирської області від 01 липня 2024 року апеляційному суду потрібен певний час.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27.10.2024 року включно без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 331, 405 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 жовтня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 27.10.2024 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: