У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової діяльності та господарської діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Магдебург, Німеччина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, з вищою освітою, працюючого державним реєстратором відділу цифрового розвитку райдержадміністрації Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України, у кримінальному провадженні №0000046, відомості про яке 14.11.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 362 КК України, у кримінальному провадженні №0000046, відомості про яке 14.11.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Досудовим розслідуванням, зокрема встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до розпорядження №183-к від 30.12.2021 р. голови Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області переведений на посаду державного реєстратора сектору у справах державної реєстрації Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області та є особою, наділеною повноваженнями державного реєстратора. Згідно посадової інструкції державного реєстратора, затвердженої керівником апарату Берегівської районної державної адміністрації ОСОБА_8 16.02.2022, метою посади державного реєстратора є: забезпечення реалізації державної політики з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (п.2). Окрім цього, основними посадовими обов`язками державного реєстратора є: надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та у разі виробничої необхідності здійснює функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (п.3.1); участь у підготовці звітів голови районної державної адміністрації для їх розгляду на сесії районної ради (п.3.2); дотримуватися правил внутрішнього службового розпорядку та виконання дисципліни (п.3.3); в межах посадових обов`язків виконувати доручення начальника відділу (п.3.4). Також, відповідно до посадової інструкції, державний реєстратор володіє наступними правами: взаємодіяти з відділами, управліннями іншими структурними підрозділами районної державної адміністрації, органами місцевого самоврядування, підприємствами, організаціями та установами району (абз. 1, п. 4); запитувати, за згодою керівництва, та отримувати від посадових осіб інших органів виконавчої влади інформацію, необхідну для виконання службових обов`язків (абз. 2, п. 4); надавати начальнику відділу пропозиції щодо вдосконалення роботи відділу, повідомляти начальника відділу про всі недоліки в діяльності відділу, виявлені в процесі виконання своїх посадових обов`язків (абз. 3, п. 4); брати участь в навчально-методичних семінарах, які стосуються діяльності відділу та курсах підвищення кваліфікації державних службовців (абз. 4, п. 4). Також як державний реєстратор у своїй роботі керується Конституцією України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про державну службу», «Про запобігання корупції», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», «Про господарські товариства», «Про адміністративні послуги», «Про доступ до публічної інформації», «Про захист персональних даних», указами і розпорядженнями Президента України, постановами Верховної Ради України, постановами та розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства юстиції України та інших центральних органів виконавчої влади, рішеннями Колочавської сільської ради та її виконавчого комітету, розпорядженнями сільського голови, іншими нормативними актами, положенням та регламентом ЦНАП. Держаний реєстратор зобов`язаний: приймати на державну реєстрацію та перевіряти документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації. Проводити реєстраційну дію за відсутності підстав для зупинення розгляду заяви про реєстрацію речових прав та їх обтяжень та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вести Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та оформляти належним чином реєстраційні справи. Надавати відомості із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у терміни та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Відповідно пункту 1 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону від 23.03.2023 державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 10 Закону державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону від 23.03.2023 державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно статті 1 ЗУ «Про інформацію» документ це матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі. Абзацом 4 цієї ж статті передбачено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно пункту 3 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 державна реєстрація прав та облік безхазяйного нерухомого майна проводяться з прийняттям рішень державним реєстратором прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор), які формуються за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису. Для створення кваліфікованого електронного підпису використовуються виключно засоби кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Рішення державного реєстратора у день його прийняття є доступним для використання заявником на Єдиному державному вебпорталі електронних послуг (далі - Портал Дія) чи іншій інформаційній системі, за допомогою якої заявником подавалися документи для державної реєстрації прав.

Моментом отримання заявником рішення державного реєстратора для цілей цього Порядку вважається день, з якого таке рішення є доступним для використання заявником на Порталі Дія та/або іншій інформаційній системі, за допомогою якої заявником подавалися документи для державної реєстрації прав.

Рішення державного реєстратора за бажанням заявника, а також за зверненням посадових осіб державних органів, органів місцевого самоврядування у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, може бути надано у паперовій формі шляхом його друку за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на аркушах паперу форматом А4 (210 х 297 міліметрів) без використання спеціальних бланків, проставлення підпису та печатки державного реєстратора.

Рішення державного реєстратора у паперовій або електронній формі мають однакову юридичну силу та містять обов`язкове посилання на Державний реєстр прав.

Відповідно до ст. 5 Закону України від 22 травня 2003 року № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» зі змінами та доповненнями (далі Закон № 851) електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Статтею 1 Закону № 851 визначено, що обов`язковий реквізит електронного документа обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (частина друга ст. 6 Закону № 851).

Згідно з ст. 7 Закону № 851 оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України від 05 жовтня 2017 року № 2155-VIII «Про електронні довірчі послуги».

У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу.

Згідно п. 81-2 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції Постанови від 23.08.2016) (далі Пордяку) для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування.

Відповідно до пункту 81-9 Порядку - державна реєстрація права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що розташовані за межами населених пунктів і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі прав, у випадках, передбачених пунктом 24 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України, проводиться на підставі Закону України від 28 квітня 2021 р. № 1423-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин.

Згідно з підпунктом В пункту 24 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель лісогосподарського призначення;

Так, наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 21.10.2021 № 675 припинено державне підприємство «Верхньогірське лісове господарство» шляхом реорганізації, а саме приєднання до державного підприємства «Міжгірське лісове господарство». В свою чергу, ДП «Міжгірське лісове господарство», як правонаступник ДП «Верхньогірське лісове господарство», на праві постійного користування володіє земельними ділянками лісогосподарського призначення площею 14444,00 га., на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування. Частина з вказаних земель орієнтовною площею близько 9 000,00 га знаходиться в межах територій Міжгірської ОТГ, володільцем яких є ДП «Міжгірське лісове господарство», правонаступником якого є ДП «Ліси України».

Розпорядженням Закарпатської обласної військової адміністрації від 10.10.2022 № 648 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель», державному підприємству «Міжгірське лісове господарство» надано дозвіл на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення загальною орієнтовною площею 14000 га, що розташовані за межами населеного пункту на території Пилипецької та Міжгірської територіальних громад Хустського району Закарпатської області.

Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 28.10.2022 № 848 «Про припинення державного підприємства «Міжгірське лісове господарство та затвердження складу Комісії з припинення», ДП «Міжгірське ЛГ» реорганізовано шляхом приєднання до ДП «ЛІСИ УКРАЇНИ».

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 18.01.2023 № 158 «Про затвердження передавального акту державного підприємства «Міжгірське лісове господарство» затверджено передавальний акт про передачу майна, прав та обов`язків від ДП «Міжгірське ЛГ» до ДП «ЛІСИ УКРАЇНИ».

Пунктом 5 постанови КМУ від 07.09.2022 «Деякі питання реформування управління лісової галузі» визначено, що державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником: майна, прав та обов`язків спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів, що реорганізуються; права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, затверджених матеріалів лісовпорядкування, затверджених розрахункових лісосік, затверджених поділів лісів на категорії, виділених особливо захисних лісових ділянок спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів, що реорганізуються.

Таким чином, ДП «Ліси України» є постійним лісокористувачем земель лісогосподарського призначення, що перебували в користуванні ДП «Міжгірське ЛГ».

В свою чергу, 05 січня 2023 року на позачерговій сесії VIII скликання Міжгірською селищною радою Хустського району Закарпатської області (надалі Міжгірська селищна рада) прийнято рішення №1026 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель» (надалі рішення Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області №1026 від 05.01.2023), яким надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення, загальною орієнтовною площею 9000 га, розташованих на території Міжгірської територіальної громади Хустського району, Закарпатської області.

В ході реалізації даного рішення Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області №1026 від 05.01.2023 розроблено технічну документацію із землеустрою, якою в межах перебуваючих у постійному користуванні ДП «Ліси України» земель лісогосподарського призначення, сформовано земельні ділянки для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (код згідно КВЦПЗ - 09.01)», серед яких земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:002:0002 площею 2.1 га та :02:001:0264 площею 1.8834 га.

20 червня 2023 року рішенням п`ятої сесії VIII- го скликання №1086 Міжгірської селищної ради затверджено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0264 для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (код згідно КВЦПЗ - 09.01)». Даним рішенням не вирішувалось питання передачі у власність чи зміну прав власності на зазначену у рішенні земельну ділянку, відповідно воно не породжувало жодних правових підстав для припинення, зміни чи виникнення прав власності.

В свою чергу, 04.07.2023 державний реєстратор Берегівської районної ради ОСОБА_4 прийняв від голови Міжгірської селищної ради ОСОБА_9 заяву про державну реєстрацію за Міжгірською селищною радою права комунальної власності на земельні ділянки для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (код згідно КВЦПЗ - 09.01)» за кадастровим номером: :02:001:0264, яка сформована на землях лісогосподарського призначення, що перебуває у постійному користуванні ДП «Ліси України».

Тобто, станом на 04.07.2023 не існувало правових підстав для зміни чи виникнення права власності на землі лісогосподарського призначення, розташовані на території Міжгірської територіальної громади, які перебували у постійному користуванні ДП «Ліси України». Відповідно заява щодо проведення реєстраційних дій, спрямованих на зміну права власності на вказані землі, підлягали відмові, відповідно до статті 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема: пункту 1, так як заявлене речове право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону, а саме а. 2 ч.2 ст. 28 Закону, яким передбачено, що державна реєстрація права власності на земельні ділянки державної чи комунальної власності проводиться з обов`язковим урахуванням пунктів 3 та 4 розділу II" Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності". В свою чергу абзацом 3 підпунктом "а" пункту 4 Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" визначено, що земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій залишаються у державній власності; пункту 3, оскільки подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, зокрема ч.1 ст.22 Закону, згідно якої документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими, тобто в тому числі Земельному кодексу України, в редакції Закону від 28 квітня 2021 р. з урахуванням ЗУ № 1423-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин, яким внесені зміни до розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України. Згідно з підпунктом В пункту 24 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель лісогосподарського призначення. Разом з цим, ч.2 ст. 149 Земельного кодексу України визначено, що вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку; Пункту 4, позаяк подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, зокрема рішенням позачергової сесії VIII- го скликання №1086 Міжгірської селищної ради від 20 червня 2023 року затверджено виключно технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (код згідно КВЦПЗ - 09.01)». Даним рішенням не вирішувалось питання передачі у власність чи зміну прав власності на зазначені у рішенні земельні ділянки, відповідно воно не породжувало жодних правових підстав для припинення, зміни чи виникнення прав власності.

Однак ОСОБА_4 , діючи як державний реєстратор Берегівської районної ради, достовірно знаючи про відсутність будь-яких правових підстав для проведення державної реєстрації за Міжгірською селищною радою права комунальної власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0264, яка перебуває у державній власності та постійному користуванні ДП «Ліси України» та достовірно знаючи, що вказана земельна ділянка є землею лісогосподарського призначення, про що прямо зазначено у рішенні п`ятої сесії VIII- го скликання №1086 Міжгірської селищної ради від 20 червня 2023 року, усвідомлюючи свій обов`язок відмовити у проведенні державної реєстрації, порушуючи вимоги власної посадової інструкції затвердженої 02.01.2020, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований складання та видачу завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення та надають певні права, а саме рішень про державну реєстрацію прав, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи в приміщенні центру надання адміністративних послуг Берегівської районної ради, за адресою м. Берегово, вул. Мукачівська №6, Берегівського району, Закарпатської області 04 липня 2023 року за допомогою отриманих ідентифікаторів доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, склав та видав у вказаному реєстрі завідомо неправдиві офіційні електронні документи за наступних обставин.

Так, 04.07.2023 о 10 годині 35 хвилин ОСОБА_4 , діючи як державний реєстратор Берегівської районної ради, прийняв від голови Міжгірської селищної ради ОСОБА_9 заяву за реєстраційним номером 56003665 від 30.06.2023 про державну реєстрацію права власності за Міжгірською селищною радою земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0264, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Міжгірської територіальної громади Хустського району Закарпатської області, з цільовим призначенням - для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (код згідно КВЦПЗ - 09.01) загальною площею 1,8834 га та додаток до заяви Рішення Міжгірської селищної ради №1086 від 20.06.2023 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель».

На момент прийняття та подальшого розгляду заяви за реєстраційним номером 56003665 від 30.06.2023 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим №:02:001:0264, ОСОБА_10 , як державний реєстратор всупереч вимог зазначеного законодавства, діючи умисно тобто усвідомлюючи протиправність карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, достовірно знаючи, що земельна ділянка №:02:001:0264, загальною площею 1,8834 га відноситься до земель, призначених для ведення лісового господарства (код згідно КВЦПЗ - 09.01), про що прямо було зазначено у наданих йому документах, та що відповідно до пункту 81-9 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції Постанови від 23.08.2016) та підпункту «В» пункту 24 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України землі лісогосподарського призначення державної власності не вважаються комунальною власністю комунальних громад та відповідно не підлягають реєстрації за такими, за результатами розгляду заяви за реєстраційним номером 56003665 від 30.06.2023, за наявності очевидних підстав для відмови в державній реєстрації прав, передбачених статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції Закону від 23.03.2023), зокрема пунктів 1,3 та 4, у державній реєстрації не відмовив та 30.06.2023 о 11 годині 52 хвилин умисно, використовуючи спеціальне програмне забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та власний кваліфікований сертифікат електронного підпису, склав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень завідомо підроблений офіційний електронний документ - рішення №68293127 про державну реєстрацію права комунальної власності за Міжгірською селищною радою земельної ділянки за кадастровим №:02:001:0264 загальною площею 1,8834 га, яка державній реєстрації не підлягала. При цьому підставою реєстрації зазначив Закон України від 28 квітня 2021 р. № 1423-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин, який прямо забороняв державну реєстрацію права власності за Міжгірською селищною радою вказаної земельної ділянки лісогосподарського призначення.

В результаті вказаних протиправних дій державного реєстратора ОСОБА_4 , які виразились в несанкціонованому внесенні відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, щодо власника земельної ділянки з кадастровим номером №:02:001:0264, загальною площею 1,8834 га з державної власності вибула земельна ділянка вартістю 42 156 482,03 грн., чим державі в особі ДП «Ліси України» заподіяно значної шкоди, яка в триста і більше разів перевищує неоподаткований мінімумів доходів громадян.

Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, тобто у несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчинені особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значної шкоди.

Крім цього, 04.07.2023 о 11 годині 17 хвилин ОСОБА_4 , діючи як державний реєстратор Берегівської районної ради, прийняв від голови Міжгірської селищної ради ОСОБА_9 заяву за реєстраційним номером 56005614 від 30.06.2023 про державну реєстрацію права власності за Міжгірською селищною радою земельної ділянки за кадастровим № :03:002:0002, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Міжгірської територіальної громади Хустського району Закарпатської області, з цільовим призначенням - для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (код згідно КВЦПЗ - 09.01) загальною площею 2,1 га та додаток до заяви Рішення Міжгірської селищної ради №1063 від 06.04.2023 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель». Водночас, на момент прийняття та подальшого розгляду заяви за реєстраційним номером 56005614 від 30.06.2023 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим №:03:002:0002, ОСОБА_4 , як державний реєстратор всупереч вимог зазначеного законодавства, діючи повторно, умисно, тобто усвідомлюючи протиправність карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, достовірно знаючи, що зазначена земельна ділянка відноситься до земель, призначених для ведення лісового господарства (код згідно КВЦПЗ - 09.01), про що прямо було зазначено у наданих йому документах 04.07.2023 о 11 годині 17 хвилин умисно, використовуючи спеціальне програмне забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та власний кваліфікований сертифікат електронного підпису, склав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень завідомо підроблений офіційний електронний документ - рішення №68294666 про державну реєстрацію права комунальної власності за Міжгірською селищною радою земельної ділянки за кадастровим №:03:002:0002 загальною площею 2,1 га, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Міжгірської територіальної громади Хустського району Закарпатської області для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (код згідно КВЦПЗ - 09.01).

В результаті вказаних протиправних дій державного реєстратора ОСОБА_4 , які виразились в несанкціонованому внесенні відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, щодо власника земельної ділянки з кадастровим номером №:03:002:0002, загальною площею 2,1 га. з державної власності вибула земельна ділянка площею 2,1 га. вартістю 74 500 220,71 грн., чим державі в особі ДП «Ліси України» заподіяно значної шкоди, яка в триста і більше разів перевищує неоподаткований мінімумів доходів громадян.

Внаслідок вказаних дій з державної власності вибули земельні ділянки загальною площею 3,9834 га. загальною вартістю 116 656 702,74 грн., чим державі в особі ДП «Ліси України» завдано матеріальну шкоду на вказану суму, яка відповідає значній шкоді.

25.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362 КК України.

Як зазначає слідчий, відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальні обов`язки, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінуються ОСОБА_4 передбачає можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вищевказані обставини, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, може переховування від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України. Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні. ОСОБА_4 , з урахуванням відомих йому обставин вчинення кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Не покладення на підозрюваного ОСОБА_4 зобов`язання виконувати передбачені статтею 194 КПК України обов`язки, зможе надати останньому можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваного кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню. Крім того, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На підставі наведеного слідчий просить застосувати строком до 24.11.2024, відносно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Магдебург, Німеччина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, в межах строку досудового розслідування. Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу підтримав та просив задовольнити.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили відмовити в задоволенні такого та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Ризики вважають необгрунтованими, підозрюваний не притягався до відповідальності, реєстраційні дії є предметом оскарження у суді.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників, доповнив, що його колега планує йти у відпустку, що у разі застосування запобіжного заходу, паралізує здійснення реєстраційних дій, має матір - інваліда І групи, за якою здійснює догляд тітка по можливості, а у разі необхідності він - їде у Рівненську область.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного, його захисників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження №0000046, сформованим станом на 25.09.2024 року, підтверджено, що органом досудового розслідування Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 364 КК України.

25.09.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України, тобто у несанкціонованій зміні інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, вчинені особою, яка має право доступу до неї, що задіяло значної шкоди та у несанкціонованій зміні інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, вчинені повторно особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значної шкоди.

Статтею 131 КПК України визначено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За приписами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти)для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи ризик переховуватися від органів досудового слідства та суду, недоведеності інших ризиків, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

А відтак, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Виконання зазначених обов`язків покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 24 листопада 2024 року, включно.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною 5,6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Підозрюваного ОСОБА_4 письмово під розпис повідомити про покладені обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 .

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 01 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1