Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/730/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в матеріали кримінального провадження №0000562 за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.09.2024, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України,

продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто з 23 вересня 2024 року по 21 листопада 2024 року включно.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України

продовжено строк тримання під вартою на 60 днів у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто з 23 вересня 2024 року по 21 листопада 2024 року включно.

Визначено розмір застави в сумі 242240 гривень.

Інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_9 ,

захисник-адвокат ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000562 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.09.2024 стосовно ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто з 23 вересня 2024 року по 21 листопада 2024 року включно, стосовно ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто з 23 вересня 2024 року по 21 листопада 2024 року включно, з визначенням розміру застави в сумі 242240 гривень.

В апеляційних скаргах:

Захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді.

Зазначає, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Кропивницька ВК №6» за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.12.22, яким останнього засуджено до 5 років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_8 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити в повному обсязі.

Зазначає, що прокурор у своєму клопотанні перерахував неіснуючі ризики, не наведено підстав неможливості призначення більш м`якого запобіжного заходу.

Під час реального відбування покарання в місцях позбавлення волі, обвинуваченому знову обирається запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому продовжується.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , яка підтримала подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції під час перегляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 422-1 КПК України не здійснює перевірку правильності пред`явленої підозри та не перевіряє докази, що підтверджують або спростовують винуватість особи.

Висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого (ч. 2 ст. 255-1 КК України) та тяжкого (ч. 2 ст. 307 КК України) злочинів, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину (ч. 2 ст. 307 КК України), за вчинення яких кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2024 у відношенні ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.05.2024.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.04.2024 у відношенні ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.05.2024 із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 242240 гривень.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.07.2024 дію запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 продовжено по 26.09.2024 включно.

Судом враховано, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , яким інкриміновано вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб, опинившись на волі, зможуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження з огляду на тяжкість покарання, що загрожує їм в разі визнання їх винуватими у інкримінованих їм злочинах, та беручи до уваги те, що останні мають не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, офіційно не працевлаштовані, тобто офіційного та постійного джерела доходу не мають, не мають стійких соціальних зв`язків, а отже можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом.

Враховуючи викладене, на даний час продовжують існувати ризики передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, які були на час обрання запобіжного заходу обвинуваченим, тому відсутні підстави для застосування, щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Судом першої інстанції правильно враховано суспільну небезпечність злочинів, які інкримінується обвинуваченим, суворість можливого покарання та визнано за реальну небезпеку можливість ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наведені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 під вартою та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Як під час розгляду клопотання місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 , ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченим, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Строк тримання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 під вартою закінчується та до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин, отже місцевий суд дійшов правильного висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , ОСОБА_7 для забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 182, ч. 3-4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вірно визначив обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 , його особу, матеріальний стан, суд прийшов до вірного висновку щодо визначення ОСОБА_7 застави у розмірі 242240 гривень, що відповідає 80 прожитковим мінімумам для працездатних осіб, та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.

Рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора є правильним, оскільки доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 , ОСОБА_7 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи, на які посилаються апелянти у своїй апеляційній скаргі не є суттєвими та не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування, а тому підстав для застосування судом до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Обставини, на які посилається сторона захисту не спростовують зазначеного висновку суду.

Підтверджуючих доказів неможливості утримання обвинувачених в СІЗО за станом здоров`я не надано.

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

За таких обставин апеляційні скарги сторони захисту та обвинувачених задоволенню не підлягають, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.09.2024, якою стосовно ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто з 23 вересня 2024 року по 21 листопада 2024 року включно, стосовно ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто з 23 вересня 2024 року по 21 листопада 2024 року включно, з визначенням останньому розміру застави в сумі 242240 гривень залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4