Справа № 461/5649/22
Провадження № 1-кс/461/7372/24
УХВАЛА

про скасування арешту майна

02.12.2024 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

29.11.2024 до Галицького районного суду м. Львова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в якому просить скасувати арешт на вилучені 15.07.2023 в ході огляду місця події на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська-Гребене» ключі, технічний паспорт на транспортний засіб марки «Опель» «Мовано», д.н.з. НОМЕР_1 , транспортний засіб марки «Опель» «Мовано», д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.07.2023 у кримінальному провадженні, внесеному 15.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000141, накладено арешт на вищезазначене вилучене в ході огляду місця події на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська-Гребене» майно. Просить враховувати, що власнику майна ОСОБА_4 підозри в рамках вказаного кримінального провадження не оголошено, причетність такого до кримінального правопорушення органом досудового розслідування не доведено. Вважає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею всупереч вимог ч.2 ст.173 КПК України не враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам. Так, ОСОБА_4 офіційно зареєстрований як фізична особа-підприємець та взятий на облік в ТУ ДПС у м. Києві. Згідно витягу №73701 з реєстру платників єдиного податку основним видом господарської діяльності такого є надання послуг перевезення речей, переїзду громадян та послуг таксі. Тобто ОСОБА_4 займається офіційною трудовою діяльністю, та не будучи викликаним в судове засідання, останній був позбавлений можливості повідомити суд, що автомобіль «Опель» «Мовано», д.н.з. НОМЕР_1 , він використовує для роботи, а обмеження можливості законно використовувати транспортний засіб фактично позбавить його єдиного джерела доходу. Таким чином, накладення арешту на транспортний засіб перешкоджає здійсненню законної господарської діяльності ОСОБА_4 , оскільки такий арешт унеможливлює використання автомобіля в господарській діяльності на невизначений час. З моменту вилучення транспортного засобу минуло більш року, що безпідставно обмежує власника майна щодо ведення господарської діяльності, отримання прибутку, сплати податків.

До судового засідання слідчим ОСОБА_5 подано клопотання в якому повідомив, що з приводу задоволення клопотання про скасування арешту майна не заперечує, оскільки на даний час потреба в накладенні арешту відпала, просить проводити розгляд клопотання без його участі.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції) в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав у ньому наведених.

Заслухавши пояснення представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 15.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000141, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110-2 КК України.

17.07.2023 слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова винесено ухвалу у справі №461/5330/22, провадження №1-кс/461/3867/23, якою накладено арешт на вилучені 15.07.2023 в ході огляду місця події на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська-Гребене» речі та предмети, зокрема: ключі, технічний паспорт на транспортний засіб марки «Опель» «Мовано», д.н.з. НОМЕР_1 , транспортний засіб марки «Опель» «Мовано», д.н.з. НОМЕР_1 .

Як вбачається із вищевказаної ухвали, таке майно відповідає критеріям, наведеним у ст.98, п.1 ч.2 ст.167 КПК України, а саме засіб вчинення злочину та предмет, який зберіг на собі сліди правопорушення, тобто має значення речових доказів у кримінальному провадженні, а також є об`єктом проведення відповідних експертиз, під час яких планується отримати додаткові докази, щодо причетності особи до скоєння кримінального правопорушення.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_4 підозри в рамках кримінального провадження, внесеного 15.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000141, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110-2 КК України, не оголошено.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що арешт був накладений 17.07.2023, а відтак, вже пройшов достатній час для проведення необхідних слідчих дій з зазначеним у клопотанні майном.

Відповідно до наданих пояснень та долучених представником власника майна документів, ОСОБА_4 є фізичною-особою підприємцем, основним видом господарської діяльності якого є надання послуг перевезення речей, переїзду громадян та послуг таксі, а автомобіль необхідний йому для використання в роботі та здійснення законної господарської діяльності.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Доказів, які б спростовували доводи клопотання заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчому судді не надано.

В поданій заяві слідчий зазначив, що на даний час потреба в накладенні арешту на ключі, технічний паспорт на транспортний засіб марки «Опель» «Мовано», д.н.з. НОМЕР_1 , транспортний засіб марки «Опель» «Мовано», д.н.з. НОМЕР_1 , відпала.

Таким чином, приходжу до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання, оскільки обставини, які були враховані слідчим суддею при накладені арешту на майно, на даний час перестали існувати, а тому продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження є недоцільним.

Слідчий суддя зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 23 січня 2024 року (справа №569/19829/21), ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, тому положення пункту 9 частини 1 статті 309 у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна.

Керуючись ст.ст.2, 7, 98, 100, 131, 132, 170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.07.2023 на майно, яке було вилучено 15.07.2023 в ході огляду місця події на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська-Гребене», а саме: ключі, технічний паспорт на транспортний засіб марки «Опель» «Мовано», д.н.з. НОМЕР_1 , транспортний засіб марки «Опель» «Мовано» д.н.з. НОМЕР_1 , - та повернути такі ОСОБА_4 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 04.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1