Справа № 307/3335/18
Провадження № 1-кп/307/115/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна кримінальне провадження № 0000995, відомості про яке 20 серпня 2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, уродженця с. Лази, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, раніше не судимого, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, уродженця м. Тячів, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 у період часу з 23 год. 00 хв. 18 серпня 2018 року по 05 год. 00 хв. 19 серпня 2018 року, будучи неповнолітнім у віці 16 років, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом - мотоциклом «Viaper Pard», об`єм двигуна 49 куб. см., без державної реєстрації, який належить ОСОБА_9 , знаходячись в АДРЕСА_2 , Україна, йдучи по тротуару біля магазину «Колос» разом з ОСОБА_7 , де в той час ОСОБА_7 шляхом вільного доступу підійшов до припаркованого на узбіччі мотоцикла «Viaper Pard», об`єм двигуна 49 куб. см., без державної реєстрації, який належить ОСОБА_9 , маючи на меті незаконно заволодіти цим мотоциклом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно, таємно, з корисливих мотивів, всупереч волі власника ОСОБА_9 , не маючи права на користування вище вказаним мотоциклом, та, штовхаючи його, відбуксирував мотоцикл до стадіона в АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 шляхом з`єднання проводів запустив двигун мотоцикла та, заволодівши ним, обидва сіли на цей мотоцикл та поїхали в селище Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, до парку «Парк Бульвар», а після на даному мотоциклі повернулися в м. Тячів, Закарпатської області, Україна. Їдучи по дорозі в м. Тячів, поблизу повороту в с. Руське Поле у мотоциклі закінчилося пальне і ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 скинули цей мотоцикл у русло річки «Стара Речище», що протікає поруч з автодорогою сполученням Тячів-Буштино. Вказаними діями потерпілому ОСОБА_9 спричинено матеріальну шкоду на суму 7 598, 30 гривень.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_7 у період часу з 23 год. 00 хв. 18 серпня 2018 року по 05 год. 00 хв. 19 серпня 2018 року, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом - мотоциклом «Viaper Pard», об`єм двигуна 49 куб. см., без державної реєстрації, який належить ОСОБА_9 , знаходячись в АДРЕСА_2 , Україна, йдучи по тротуару біля магазину «Колос» разом з ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу підійшов до припаркованого на узбіччі мотоцикла «Viaper Pard», об`єм двигуна 49 куб. см., без державної реєстрації, який належить ОСОБА_9 , маючи на меті незаконно заволодіти цим мотоциклом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно, таємно, з корисливих мотивів, всупереч волі власника ОСОБА_9 , не маючи права на користування вище вказаним мотоциклом, штовхаючи його, відбуксирував мотоцикл до стадіона в АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 шляхом з`єднання проводів запустив двигун мотоцикла та, заволодівши ним, обидва сіли на цей мотоцикл та поїхали в селище Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, до парку «Парк Бульвар», а після на даному мотоциклі повернулися в м. Тячів, Закарпатської області, Україна. Їдучи по дорозі в м. Тячів поблизу повороту в с. Руське Поле у мотоциклі закінчилося пальне і ОСОБА_7 разом ОСОБА_4 скинули цей мотоцикл у русло річки «Стара Речище», що протікає поруч з автодорогою сполученням Тячів-Буштино. Вказаними діями потерпілому ОСОБА_9 спричинено матеріальну шкоду на суму 7 598, 30 гривень.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , якому на час вчинення кримінального правопорушення виповнилося 16 років, з участю його законного представника матері ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 , вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі з обставин, викладених в обвинувальному акті, та пояснив, що він розумів, що ОСОБА_7 здійснює незаконне заволодіння мотоциклом та розумів, що мотоцикл ОСОБА_7 не належить. Коли ОСОБА_7 штовхав мотоцикл, він йшов поряд з ним, а біля стадіона він особисто шляхом з`єднання проводів запустив двигун мотоцикла і вони разом з ОСОБА_7 поїхали кататися на мотоциклі в смт. Буштино, а коли на зворотньому шляху у мотоциклі закінчилося пальне, то вони вдох з ОСОБА_7 скинули мотоцикл у русло річки та втопили його. В скоєному щиро розкаявся та просить його суворо не судити. Потерпілому ОСОБА_9 шкоду відшкодовано в повному обсязі та він претензій немає. Обіцяє в майбутньому подібного не допускати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 з участю його захисника адвоката ОСОБА_8 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі з обставин, викладених в обвинувальному акті, та пояснив, що, на його думку, ОСОБА_4 розумів, що він здійснює незаконне заволодіння мотоциклом, однак, цьому не перешкоджав і йшов поряд з ним в той час коли він штовхав викрадений мотоцикл. Біля стадіона ОСОБА_4 шляхом з`єднання проводів запустив двигун мотоцикла і вони обидва поїхали кататися на мотоциклі в смт. Буштино, а коли на зворотньому шляху у мотоциклі закінчилося пальне, то вони вдох з ОСОБА_4 скинули мотоцикл у русло річки та втопили його. В скоєному щиро розкаявся та зазначив, що на час вчинення злочину вони з ОСОБА_4 були молоді і тому допустили таку помилку, просить його суворо не судити. Потерпілому ОСОБА_9 шкоду відшкодовано в повному обсязі та він претензій немає. Обіцяє в майбутньому подібного не допускати.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з«явився, позаяк подав суду заяви, в яких просить справу розглянути у його відсутності та в заявах вказав, що вартість мотоцикла йому відшкодовано в повному обсязі, він немає і в майбутньому не буде мати претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Крім повного визнання обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вини, їх вина у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення доведена в ході судового слідства дослідженими безпосередньо під час судового розгляду такими доказами.

Як стверджено протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 серпня 2018 року, ОСОБА_9 звернувся із заявою про незаконне заволодіння невідомою особою його транспортним засобом - мотоциклом «Viaper Pard», об`єм двигуна 49 куб. см., без державної реєстрації, який він залишив без нагляду в АДРЕСА_2 , Україна, на тротуарі біля магазину «Колос».

З протоколу огляду місця події з фото-таблицею до нього від 19 серпня 2018 року встановлено місце вчинення кримінального правопорушення АДРЕСА_2 , Україна, тротуар біля магазину «Колос».

З протоколу огляду місця події з фото-таблицею до нього від 21 серпня 2018 року встановлено місце вчинення кримінального правопорушення струмок, який протікає поперек автодороги сполученням Мукачево-Рогатин-Львів, між населеними пунктами Тячів та Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, де вилучено три частини кузова від мотоцикла.

Згідно протоколу проведення відео-перегляду від 02 жовтня 2018 року та переглянутого судом відеозапису моменту вчинення кримінального правопорушення встановлено обставини викрадення мотоцикла «Viaper Pard», об`єм двигуна 49 куб. см., без державної реєстрації, в АДРЕСА_2 , Україна, біля магазину «Колос», де із камер відеоспостереження видно, як ОСОБА_10 йдуть разом з ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_7 повертається та забирає мотоцикл, буксируючи його, а ОСОБА_4 чекає його і вони разом йдуть в бік стадіону, при цьому, ОСОБА_7 штовхає мотоцикл. Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили, що на відеозаписі зображені вони вдвох.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за відеопереглядом диска від 22 жовтня 2018 року встановлено, що ОСОБА_11 впізнала особу, яка відображена на відеозаписі, де на відеоспостереженні № 1, № 2, № 3 зображений ОСОБА_7 .

Як стверджено висновком експерта від 10 жовтня 2018 року № 11/751 ринкова вартість мотоцикла «Viaper Pard», чорного кольору, 2008 року випуску станом цін на 19 серпня 2018 року могла складати 7 598, 30 гривень.

Також в судовому засіданні досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 24 жовтня 2018 року з фото-таблицею до нього, з участю неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , його законного представника - матері ОСОБА_12 та адвоката ОСОБА_13 , а також протокол проведення слідчого експерименту від 24 жовтня 2018 року з фото-таблицею до нього, з участю обвинуваченого ОСОБА_7 . За змістом вказаних протоколів обвинувачені детально розповіли обставини вчинення ними кримінального правопорушення - незаконного заволодіння транспортним засобом - мотоциклом «Viaper Pard», об`єм двигуна 49 куб. см., без державної реєстрації, який належить ОСОБА_9 , який вони вчинили в АДРЕСА_2 , Україна, біля магазину «Колос». В судовому засіданні захисники обвинувачених адвокат ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_8 просять визнати ці протоколи проведення слідчого експерименту недопустимими та неналежними доказами, позаяк у них у графах про роз`яснення прав та обов`язків відсутні підписи осіб, які брали участь у цих слідчих діях. Натомість в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_7 підтвердили, що зазначені в цих протоколах обставини відповідають дійсності та вірно записані з їх слів. Також і обвинувачений ОСОБА_4 і його законний представник ОСОБА_14 , а також обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні при пред`явленні їм судом для впізнання підписів на протоколах проведення слідчого експерименту підтвердили, що підписи на протоколах належать їм і саме вони зображені на фотознімках, які додані до цих протоколів. Суд зауважує, що протоколи проведення слідчого експерименту є належними та допустими доказами, позаяк містять всі необхідні реквізити та на кожній сторінці міститься підпис учасників проведення слідчого експерименту, що також підтвердили в судовому засіданні обвинувачені та законний представник, а відсутність підписів у одній графі протоколу не свідчить про недопустимість в цілому цих доказів, які в сукупності з іншими доказами доводять вину обвинувачених у вчиненні даного кримінального правопорушення, про що в судовому засіданні не заперечують і самі обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

При оцінці досліджених в судовому засіданні доказів щодо доведеності у даному кримінальному правопорушенні вини ОСОБА_4 суд бере до уваги п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року, в якому зазначено, що спробу запустити двигун транспортного засобу з метою заволодіння ним необхідно розглядати як замах на вчинення злочину, а ОСОБА_10 вказав на те, що він не тільки намагався запустити двигун шляхом з`єднання проводів, але після декількох спроб завів двигун мотоцикла та вони разом з ОСОБА_7 їздили на цьому мотоциклі, розуміючи, що вони не є його власниками і він їм не належить.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (ч. 2 статті 65 КК України).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно з п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином умотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Згідно до вимог ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Згідно ст. 485 КПК України обставинами, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні щодо неповнолітніх крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, визначені: 1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними; 2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння; 3) умови життя та виховання неповнолітнього; 4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

Обов`язковим у даному виді проваджень є і з`ясування судом умов життя та виховання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого з додержанням положень ст. 487 КПК України, зокрема, 1) склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї; 2) обстановку в школі чи іншому навчальному закладі або на виробництві, де навчається або працює неповнолітній, його ставлення до навчання чи роботи, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього; 3) зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом та роботою.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від 15 квітня 2019 року встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький. Виправлення неповнолітнього ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

При обранні міри покарання суд враховує характер і ступінь небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкогота особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на час вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім у віці 16 років, винним себе визнав, характеризується по місцю проживання позитивно, умови його життя, який проживав разом з матір`ю у багатодітній сім`ї, його стан здоров`я, який на обліку у лікарня психіатра та нарколога не перебуває, рівень культури та соціально-психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи на час вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними,раніше не судимий, шкоду відшкодував та потерпілий до нього претензій немає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , який на час вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім у віці 16 років, суд враховує дані про його особу, умови його життя та виховання, вплив дорослих на його виховання та поведінку, рівень розвитку таті обставини, що він по місцю навчання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, шкоду відшкодував, потерпілий претензій до нього немає.

Враховуючи наявність таких пом`якшуючих обставин як щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім та добровільне відшкодування завданих збитків, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства з обранням йому за ч. 2 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, і відповідно до вимог ст. ст. 75, 104 КК України звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, і таке покарання буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і можливість його виправлення в умовах суспільства не втрачена.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_7 від 03 червня 2019 року встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливо та не становить високої небезпеки для суспільства.

При обранні міри покарання суд враховує характер і ступінь небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкогота особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який винним себе визнав, характеризується по місцю проживання позитивно, є молодим за віком, його стан здоров`я, який на обліку у лікарня психіатра та нарколога не перебуває, повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними,раніше не судимий, шкоду відшкодував та потерпілий до нього претензій немає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує дані про його особу та ті обставини, що він по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, і з огляду на вищенаведені обставини, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства з обранням йому за ч. 2 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, і відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, і таке покарання буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і можливість його виправлення в умовах суспільства не втрачена.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_7 даним складом суду не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази три частини кузова від мотоцикла «Viaper Pard», які передано на зберігання до кімнати речових доказів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили, повернути потерпілому ОСОБА_9 .

Речовий доказ СД диск з надписами «16 X DVD-R із відео файлами з камер зовнішнього спостереження, які розташовані біля супермаркету «Колос», після набрання вироком законної сили, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 матері ОСОБА_5 500, 50 (П`ятсот гривень п`ятдесят копійок) гривень процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Стягнути із ОСОБА_7 500, 50 (П`ятсот гривень п`ятдесят копійок) гривень процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Керуючись ст. ст. 373-375 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_7 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази три частини кузова від мотоцикла «Viaper Pard», які передано на зберігання до кімнати речових доказів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили, повернути потерпілому ОСОБА_9 .

Речовий доказ СД диск з надписами «16 X DVD-R із відео файлами з камер зовнішнього спостереження, які розташовані біля супермаркету «Колос», після набрання вироком законної сили, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 матері ОСОБА_5 500, 50 (П`ятсот гривень п`ятдесят копійок) гривень процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Стягнути із ОСОБА_7 500, 50 (П`ятсот гривень п`ятдесят копійок) гривень процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим, законному представнику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя : ОСОБА_1