ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3484/24 Справа № 199/6704/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2024 року у кримінальному провадженні № 0000770 від 30 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України (далі - КК),

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого до 02 січня 2025 року.

Суд взяв до уваги ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні в стані алкогольного сп`яніння тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з законодавчою забороною звільнення від відбування показання за такий злочин з випробуванням. Врахував, що ОСОБА_7 вже переховувався від суду на стадії виконання вироку, через що був оголошений у розшук, і за таких обставин суд погодився з думкою прокурора, що зазначені ознаки дають підстави вважати можливим ухилення від суду, перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) вважав їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, постановою Верховного Суду, який застосував до обвинуваченого запобіжний захід, розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК, не визначався і сторонами клопотання про визначення розміру застави не заявлялося.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує про недоведеність прокурором заявленого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду. Посилається на практику ЄСПЛ, що тяжкість ймовірного покарання не може бути самодостатньою підставою для тримання обвинуваченого під вартою. Суд не врахував положення ст. 178 КПК, що обвинувачений має постійне місце проживання, родину, постійне місце роботи, неповнолітніх дітей на утриманні. Крім того, протягом двох років судового розгляду обвинувачений з`являвся на кожне засідання, надавав пояснення і ніяким чином не впливав на учасників процесу. Посилання сторони обвинувачення, що обвинувачений вже переховувався на стадії виконання вироку є необґрунтованим та спростовується тим, що з часу винесення вироку Дніпровським апеляційним судом від 26.10.2023 ОСОБА_7 , знаючи, що засуджений до реального покарання, постійно мешкав за місцем проживання, яке зазначене у вироку і навіть не провідував свою матір у Полтавській області. Він працював на підприємстві, яке вказав під час судового розгляду і не мав жодного наміру переховуватися від суду та поліції. Саме додому до ОСОБА_7 02 січня 2024 року приїхали співробітники ВП №2 ДРУП і забрали його до СІЗО.

Судом не розглянута можливість застосування інших альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники судового розгляду про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду від них не надходило, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи обвинуваченого про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою апеляційний суд вважає безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська є кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 КК, яке перебуває на стадії судового розгляду.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статей 199, 331 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії судового розгляду і ОСОБА_7 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеним вищенаведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, для запобігання якому продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.

За змістом ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченої винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченої, міцність соціальних зв`язків обвинуваченої, у тому числі наявність у неї родини й утриманців, наявність у обвинуваченої постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, скоєного у стані алкогольного сп`яніння, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

Тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та суворість можливого покарання, яке може бути йому призначено у випадку визнання його винуватим, які, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці ризику, що підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб.

Крім того, суд першої інстанції встановлено, що обвинувачений на стадії виконання вироку вже переховувався, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, що також свідчить про наявність ризику у вигляді можливого переховування від суду.

Вищевикладені обставини, враховані апеляційним судом в контексті наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК та ймовірності їх настання, за умови застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, продовження військового стану, а також наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, який не зменшився, судовий розгляд триває, усі докази кримінального провадження не дослідженні, тому апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою є законним та доцільним у даному кримінальному провадженні для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та судового розгляду в розумний строк.

Суд апеляційної інстанції також зважає на доводи захисника про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, однак вказані обставини не можуть бути самодостатньою підставою для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції та на даний час не спростовують правильності висновків суду про те, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленому ризику.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах, необхідних для вирішення питання в порядку ст. 331 КПК та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 183, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2024 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4