Справа № 548/2297/22
Провадження №1-кс/548/553/24
27 вересня 2024 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,
Подану заяву про відвід судді заявник обґрунтовує сумнівами щодо неупередженості судді ОСОБА_7 з огляду на невмотивовані відмови судді у задоволенні клопотань, заявлених захисником на підготовчому судовому засіданні, зокрема скарги на порушення права на захист ОСОБА_5 та клопотання про витребування доказів, зокрема відомостей з ЄРДР. Додатковою підставою для відводу захисник вбачає у тому, що суддя ОСОБА_7 у 2016 році у справі 548/1414/16-к ухвалила вирок, яким ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 КК України. На обґрунтування вказаної підстави, захисник покликається на справу Kolesnikova v. Russia (2020).
У судове засідання суддя ОСОБА_7 не з`явилася.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 щодо поданої адвокатом заяви про відвід судді заперечив, просив відмовити у задоволенні заяви, вказавши про безпідставність заявлених вимог для відводу, які зводяться до непогодження прийнятих суддею ухвал на підготовчому судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_4 позицію захисника ОСОБА_6 підтримав, клопотання про відвід судді ОСОБА_7 просив задовольнити.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши матеріали заяви про відвід, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі. Суддя дотримується незалежної позиції як у відношенні до суспільства в цілому, так і у відношенні до конкретних сторін судової справи, по якій він повинен винести рішення.
Згідно з частиною другою статті 344 КПК України питання про відвід вирішується судом відповідно до вимог статей 75-81 КПК України.
Положенням статті 75 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема пунктом четвертим цієї статті визначено наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно з частиною першою статті 81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Відповідно до практики ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
Розгляд суддею заяви про відвід має на меті встановлення обставин, які б свідчили про неможливість учасника процесу, якому заявлено відвід, брати у ньому участь та реалізовувати права та обов`язки, встановленні процесуальним законодавством, проте не пов`язується із розглядом справи по суті.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, враховуючи доводи заяви про відвід судді ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованою та такою, що подана захисником без надання доказів на підтвердження своїх вимог та доводів, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_7 . Доводи захисника про упереджене ставлення з боку судді об`єктивно не підтверджені, а містять лише суб`єктивну, власну оцінку захисника рішенням судді у справі. Будь-яких інших, визначених законом підстав для відводу судді ОСОБА_7 під час судового розгляду заяви про відвід, встановлено не було.
Керуючись статтями 75, 80, 81 КПК України, суд
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1