ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 Справа №607/4037/24 Провадження №1-кп/607/1176/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 03.02.2024 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Слов`янськ Донецької області, офіційно не працевлаштованої, неодруженої, має на утриманні дитину із інвалідністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Встановлено, що 03.02.2024, близько 15:20, у ОСОБА_3 , яка перебувала в приміщенні загальної кухні, що знаходиться на 4 поверсі гуртожитку Тернопільського вищого професійного училища № 4 імені Михайла Паращука, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в ході словесного конфлікту, виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, 03.02.2024, близько 15:20, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні загальної кухні, що знаходиться на 4 поверсі гуртожитку Тернопільського вищого професійного училища № 4 імені Михайла Паращука, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно розпилила вміст газового балончику, який тримала у правій руці в обличчя ОСОБА_8 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку першого ступеня кон`юнктиви (слизової оболонки) обох очей і шкіри обличчя, який за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

2. Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_10 підтримала обвинувачення в повному обсязі за ч.1 ст.125 КК України, вважаючи всіма поданими доказами винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведеною.

Також просила призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

3. Позиція сторони захисту.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_3 вини у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала. Цивільного позову також не визнала.

Зазначила, що вона із дочкою є внутрішньо переміщеними особами, переїхали із окупованих територій.

Додала, що ОСОБА_11 із перших днів, коли їх заселили у гуртожиток, постійно конфліктувала із нею. Одного разу вона напала на її дитину, кричала нецензурною лайкою, вказала, що вона вкрала у неї мило та мочалку.

Додала, що бували випадки, що вона постійно виганяла їх із кухні, штовхала зі сходів. ОСОБА_12 часто вчиняла сварки, грюкала дверима.

Також ОСОБА_13 познімала всі ручки із вікон, завжди закривала всі вікна і двері в блок. В той день ОСОБА_13 знову кричала, що їй холодно та всім погрожувала.

Повідомила, що у її дочки часті серцеві напади. Того дня, коли сталась ця подія, у її дочки теж був серцевий напад, після якого вона заснула. І в цей час вона знову почула крик ОСОБА_14 , вийшла зі своєї кімнати, щоб зробити їй зауваження.

Однак ОСОБА_12 кинулась на неї, почала шарпати її, плювати. Вказала, що вб`є того, хто буде провітрювати гуртожиток. Тоді вона, щоб зупинити ці дії ОСОБА_13 , знайшла у своїй кишені балончик, думала, що це дезодорант та розпилила його.

Потім зрозуміла, що це перцевий балончик, який вона носить у кишені халату, у якому ходить в душ, для власної безпеки.

Вказала, що не мала наміру використовувати перцевий балончик стосовно Мороз Ніни.

Зрозуміла, що це перцевий спрей, оскільки обприскала і себе та відчула відповідний запах. Тоді вибігла ОСОБА_15 . Інших свідків конфлікту не було.

Повідомила, що після розпилювання вмилася і все. Вважає себе потерпілою, оскільки хотіла захистити свою дитину. Зазначила, що балончик не токсичний. Вприскнула лише раз, бо одразу зрозуміла по запаху, що це не дезодорант.

Захисник ОСОБА_7 зазначила, що вони заперечують з приводу відомостей, викладених у обвинувальному акті. Вважає, що нанесені ушкодження перцевим балончиком були завдані з метою самозахисту.

Просила врахувати відомості із сертифікату відповідності, про те, що цей засіб є сертифікований і не становить небезпеки. Згідно Постанови КМУ №806 цей засіб відноситься до побутових.

Додала, що донька обвинуваченої ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, має важку хворобу серця, їй необхідні спеціальні умови проживання.

Представником потерпілої подано цивільний позов. Однак до нього долучено довідку про звернення до медичного закладу, де вказано, що особу оглянуто, промито очі та надано рекомендацію про звернення до офтальмолога. Однак до останнього потерпіла не звернулась.

Натомість долучено довідку, де вказано, що потерпіла має хронічне захворювання легень. В долучених до цивільного позову документах не підтверджено, що долучені квитанції про оплату препаратів були куплені за призначенням лікаря для ОСОБА_8 саме для лікування наслідків від застосування перцевого спрею.

Тобто відсутній причинно наслідковий зв`язок між препаратами, які купила можливо і не ОСОБА_8 та спричиненими їй ушкодженнями. Також вважає, що не підтверджено суми моральної шкоди жодними доказами. Сума, що вказана у цивільному позові не відповідає характеру завданої шкоди.

4. Позиція потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомила, що на даний час проживає по АДРЕСА_3 . До цього випадку із обвинуваченою не була знайома.

Вказала, що 3.02.2024 близько 14:30 перебувала за місцем проживання та вийшла із кімнати на кухню.

В той час із кімнати №1 у коридор вийшла ОСОБА_3 та два рази вприснула їй в очі та два рази в рот балончиком із хімічним вмістом.

Додала, що балончик був у правій руці ОСОБА_3 і вприснула вона їй прямо в лице, тобто із мінімальної відстані.

Тоді її паралізувало, вона впала на підлогу. Почала кричати, щоб викликали швидку і поліцію. А ОСОБА_3 одразу пішла у свою кімнату та не виходила.

До того в неї не було конфліктів із ОСОБА_3 .

Додала, що з кімнати прибігла її дитина - ОСОБА_16 , а з інших кімнат ніхто не вийшов. Всі сиділи в кімнатах, не виходили.

Тоді вона почала повзти вниз по підлозі на вулицю. Дочка бачила, як ОСОБА_3 бігла з місця події. Також вона викликала відповідні служби. Тоді приїхала швидка допомога і її повезли у лікарню. Коли працівники поліції приїхали, то не хотіли оформляти документи.

Додала, що впродовж цього часу її печуть очі, також не може розмовляти, бо пекло в роті.

Коли її привезли у лікарню, вона зателефонувала на лінію НОМЕР_1 і попросила допомоги, щоб викликали працівників поліції, які склали протокол.

Додала, що лежала на стаціонарному лікуванні, а потім їй провели експертизу. Її госпіталізували із діагнозом астма.

Вказала, що ОСОБА_3 після вказаних подій не намагалась примиритись, а далі погрожувала.

Окрім того, вказала, що інших документів, які підтверджували наявність ушкоджень горла, трахеї чи горла у неї немає.

Представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 зазначив, що вони згідні із думкою прокурора. При призначенні покарання покладаються на думку суду. Також просив повністю задовольнити цивільний позов.

5. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов таких висновків.

Винуватість ОСОБА_3 в межах висунутого обвинувачення в повній мірі доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду повідомила, що на даний час проживає у АДРЕСА_4 .

Вказала, що сусідка із кімнати №1 вчиняла конфлікти із ними, зводити на них із мамою наклепи.

Додала, що ОСОБА_3 напала на її маму ОСОБА_8 , точної дати не пригадує. Мама почала кричати і вона вибігла з кімнати в коридор допомогти мамі.

Додала, що мама була в коридорі в той час, маму почало трясти, у неї текли сльози, вона мала червоні очі. Тоді вона відчула запах чогось гострого.

Вказала, що бачила як ОСОБА_3 в цей час забігала у свою кімнату із чорним балончиком в руках.

В той час сусіди закрили двері і ніхто не допоміг.

Коли вони вже вийшли на вулиці, то попросили викликати працівників поліції.

Сусіди виходили із кімнати, коли вони виходили на вулицю.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні повідомив, що з обвинуваченою та потерпілою знайомий. Вони його сусідки.

Зазначив, що у лютому 2024 року, точної дати не пригадує, близько 14:30 він почув якісь крики, але чогось екстраординарного він не чув, оскільки крики у гуртожитку чути кожного дня. Однак після криків ОСОБА_16 і Ніни він відчув печіння у горлі та у нього потекли сльози. Потім хтось із сусідів сказав не виходити у коридор, бо усі кашляли. Що саме відбулось, йому не відомо.

Він випив склянку води, відкрив вікно і все пройшло.

Зазначив, що початком конфлікту було те, що ОСОБА_13 не сподобалось, що хтось відкрив вікна. Тому вона почала кричати.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду повідомила, що проживає у АДРЕСА_3 . Вказала, що з обвинуваченою та потерпілою знайома, вони є сусідками.

Вказала, що одного дня на початку лютого 2024 року близько обіду почула якісь сперечання обвинуваченої та потерпілої. Потім почула крик однієї із них. У той час вона була у своїй кімнаті із закритими дверима.

Сварка, на її думку, була через відкриті вікна. Хто був ініціатором конфлікту їй не відомо.

Після цього відчула печіння у горлі та текли сльози.

Коли відкрила двері, то їх обох вже не було в коридорі. Через 15 хвилин приїхали працівники поліції.

Додала, що обвинувачена та потерпіла дуже часто сваряться. ОСОБА_8 вона побачила вже наступного дня.

Свідок ОСОБА_20 суду повідомила, що проживає у АДРЕСА_3 . Зазначила, що з обвинуваченою та потерпілою знайома, вони були сусідками.

Вказала, що одного дня чула крики у коридорі, точної дати не пригадує. Це було по середині дня. Двері її кімнати були зачинені, вона була у своїй кімнаті після операції.

Її кімната знаходиться на тому самому поверсі, що і обвинуваченої та потерпілої.

Чула, що кричала ОСОБА_8 . Додала, що після цього відчула неприємний запах та у неї був кашель.

Вказала, що того дня ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_3 не бачила.

Окрім показань потерпілої, свідків, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтверджується такими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- даними витягу із ЄРДР у кримінальному провадженні №0000166 від 3.02.2024, зі змісту якого вбачається, що 03.02.2024 року до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жит. АДРЕСА_4 , про те, що 03.02.2024 року о 15:20 год. гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_5 , під час словесного конфлікту, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , спричинила гр. ОСОБА_8 тілесні ушкодження (а.м.к.п. 67);

- даними реєстраційної картки звернення, зі змісту якого вбачається, що заявниця ВПО, проживає за адресою: АДРЕСА_6 , повідомляє що сусідка з кім. 1, ОСОБА_3 бризнула газовим балончиком у очі заявниці. Зазначає, що отримала хімічний опік очей та шкіри обличчя (довідка №36, яку надали у лікарні). З даного питання звернулась до працівників поліції проте заяву не було прийнято. Прохання посприяти у розслідуванні даного злочину та відкрити кримінальну справу (а.м.к.п. 68-69);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.02.2024 із таблицею ілюстрацій, проведеного старшим дізнавачем СД ТРУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_21 , за участю потерпілого ОСОБА_8 , за участю статиста ОСОБА_22 , у присутності понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 .

Перед початком слідчої дії потерпілій ОСОБА_8 запропоновано коротко розповісти про обставини щодо спричинення йому тілесних ушкоджень, на що вона погодилася та повідомила, що 03.02.2024 близько 15:20 ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні коридору гуртожитку, що за адресою: АДРЕСА_5 розпилила газовий балончик в обличчя ОСОБА_8 чим спричинила тілесні ушкодження.

Надалі потерпілій ОСОБА_8 запропоновано відобразити на статисті механізм та спосіб спричинення йому тілесних ушкоджень, на що вона погодилася.

Потерпілий ОСОБА_8 повідомила, щоб статист став попереду нього, на відстані приблизно 70 см. Після цього потерпілий ОСОБА_8 попросила статиста стояти нерухомо (що зображено на фото № «1»). Далі потерпіла ОСОБА_8 зімітувала, як ОСОБА_3 розпилила газовий балончик в обличчя (що зображено на фото № «2»). (а.м.к.п. 70-72);

- даними висновку експерта судово медичної експертизи №115 від 14.02.2024, з резолютивної частини якого вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи гр-ки ОСОБА_8 , 1958 року народження, вивчення медичних документів на її ім`я, беручи до уваги повідомлені обставини справи та у відповідності до запропонованих запитань, підсумовую:

1. 2. Згідно із вивченими медичними документами, у ОСОБА_8 при огляді 03.02.2024 лікарем обласного офтальмологічного травмцентру офтальмологічного відділення КНП "Тернопільська обласна клінічна лікарня" ТОР було діагностовано хімічний опік першого ступеня кон`юнктиви (слизової оболонки) обох очей і шкіри обличчя.

При судово-медичній експертизі 13.02.2024 у ОСОБА_8 будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень (синців, саден, ран) чи слідів їх загоєння не виявлено.

Описані при зверненні по медичну допомогу зміни зі сторони шкіри обличчя та слизових оболонки очей у ОСОБА_8 цілком можуть вказувати на подразнюючу дію хімічної речовини, незадовго до її звернення по медичну допомогу, не виключено у вказаний в постанові термін події.

3. Виявлений у ОСОБА_8 хімічний опік першого ступеня кон`юнктиви (слизової оболонки) обох очей і шкіри обличчя за ступенем тяжкості належить до легкого тілесного ушкодження (п. 2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" - МОЗ України, Київ, 1995). (а.м.к.п. 73-75);

- із довідки №36 від 03.02.2024 вбачається, що ОСОБА_8 звернулася 03.02.2024 о 16:15 до КНП «Тернопільської обласної клінічної лікарні» ТОР з приводу хімічного опіку кон`юнктиви першого ступеню обох очей і шкіри обличчя. Рекомендовано було лікування в офтальмолога за місцем проживання. (а.м.к.п. 77).

6. Висновки суду.

Проаналізувавши всі зібрані у справі докази, суд вважає, що обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсності та не бере до уваги пояснення сторони захисту про те, що обвинувачена ОСОБА_3 розпилила вміст газового балончику із метою самозахисту.

Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. У даному випадку відсутні докази які б доводили «поза розумним сумнівом», що обвинувачена ОСОБА_3 діяла з метою захисту.

Врахувавши всі обставини вчиненого діяння у їх сукупності, зокрема спосіб, знаряддя кримінального правопорушення, стосунки обвинуваченої і потерпілої, які були неприязними відповідно до показань самої обвинуваченої, суд дійшов обґрунтованого висновку про направленість умислу ОСОБА_3 саме на вчинення умисного заподіяння тілесного ушкоджень ОСОБА_8 .

7. Статті (частини статті) КК України, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

8. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, конкретні обставини справи, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, те, що обвинувачена самостійно виховує дочку із інвалідністю, що суд відносить до обставини, котра пом`якшує покарання, дані про особу обвинуваченої, котра притягується до відповідальності вперше, а тому вважає за доцільне призначити їй покарання у вигляді штрафу.

9. Вирішення цивільного позову.

У кримінальному провадженні представником потерпілої ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_9 заявлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілої та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування захисник зазначив, що згідно довідки №36 від 03.02.2024 ОСОБА_8 звернулася 03.02.2024 о 16:15 до КНП «Тернопільської обласної клінічної лікарні» ТОР з приводу хімічного опіку кон`юнктиви першого ступеню обох очей і шкіри обличчя. Рекомендовано було лікування в офтальмолога за місцем проживання. В подальшому потерпіла ОСОБА_8 звернулася до КН «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» за стаціонарним лікування. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №811 від 12.02.2024 КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» потерпіла ОСОБА_8 перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 05.02.2024 по 12.02.2024 з клінічним діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень, група В, фаза інфекційного загострення. Дифузний пневмофіброз. ЛН І ст. із скаргами на задишку, яка посилюється при фізичному навантажені відчуття нестачі повітря, головний біль, головокружіння, відчуття серцебиття, загальна слабкість. Також було рекомендовано лікування: фізрозчин, дексаметазон, дротаверин, тівортин, спіріва, р-н Рінгера.

На лікування наслідків тілесних ушкоджень отриманих за обставин, які описані в обвинувальному акті було витрачено коштів на загальну суму 1948,08 грн., які підтверджуються наступним чином, а саме чеками із аптечних пунктів на придбання лікарських засобів.

Крім того, такими неправомірними суспільно-небезпечними діями обвинуваченої також завдано позивачці немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Наявність моральної шкоди обґрунтовується: фізичним болем та стражданнями, як; позивачка зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я (п.1 ч.2 ст.23 ЦК України), хвилюваннями зв`язку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя, емоційним дискомфортом, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я та життя, втратою заробітку, яка проявилася в тому, що внаслідок одержаних тілесні ушкоджень не могла тривалий час займатися роботою.

Осягнути в повній мірі рівень моральних страждань, пов`язаних з ушкодженням здоров`я тим більше оцінити в грошовому виразі надзвичайно важко. Однак, враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду обвинуваченою потерпілій ОСОБА_8 оцінює у розмірі 10000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, представник потерпілої просить стягнути із ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_8 вартість витрат, понесених у зв`язку з лікуванням в розмірі 1948,08 та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 подала суду відзив на цивільний позов про відшкодування шкоди.

Щодо заявлених позовних вимог Позивача заперечила, вважає їх незаконними та необґрунтованими, а відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи із зазначеного в цивільному позові потерпіла ОСОБА_8 03.02.2024 звернулась з приводу хімічного опіку кон`юнктиви першого ступеню обох очей і шкіри обличчя до КНП «Тернопільської обласної клінічної лікарні», що підтверджується Довідкою № 36 від 03.02.2024. У Довідці зазначено, що з приводу надання допомоги було проведено лише огляд, та у очі прокапано (проведено інсталяцію) препарат «Гіпромелоза», що використовується для полегшення печіння. Також лікарем рекомендовано: «лікування в офтальмолога за місцем проживання».

Крім того, у Цивільному позові Потерпіла зазначає, що з 05.02.2025 по 12.02.2024 вона звернулась за стаціонарним лікуванням і їй встановили діагноз «Хронічне обструктивне захворювання легень, фаза інфекційного загострення».

З встановленого діагнозу вбачається інфекційне запалення легень, що не могло бути спричинене діями відповідачки ОСОБА_3 . З огляду на похилий вік Позивачки наявність хвороб присутня через низький імунітет.

До цивільного позову долучено чеки із аптечних пунктів, а саме: 05.02.2024 - на суму 180 грн коп., лікарський препарат: Тивортин. 05.02.2024 - на суму 00 грн. лікарський препарат: Спирива (в чеку немає суми оплати). 05.02.2024 - на суму 146 грн. лікарський препарат: Ін`єкції (невідомі). 05.02.2024 - на суму 193 грн 00 коп., лікарський препарат: Тивортин. 06.02.2024 - на суму 190 грн 00 коп., лікарський препарат: Тивортин. 07.02.2024 - на суму 742 грн 00 коп., лікарський препарат: азитроміцин, мукалтин, парацитамол, пертусин спазмалгон. 08.02.2024 на суму 742 грн 00 коп., лікарський препарат: карсил. 13.02.2024 - на суму 123 грн 00 коп., лікарський препарат: Нимесил.

У березні, не знаходячись на стаціонарному лікуванні Позивачка призначила собі лікування та придбала наступні ліки: 04.03.2024 р. на суму 99 грн 60коп., лікарський препарат: цефтиаксон, лідокаїн, 05.03.2024 р. на суму 05 грн 48коп., лікарський препарат: лідокаїн. 10.03.2024 р. на суму 79 грн 00коп., лікарський препарат: орасепт, бронховеда.

Отже, дані лікарські препарати не застосовуються при травмі очей. Також з поданих документів не вбачається призначення лікаря з переліком цих препаратів. Чеки можуть не належати Позивачці.

Щодо стягнення моральної шкоди зазначила, що виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що позовні вимоги стосовно розміру моральної шкоди є необґрунтованими та явно завищеними.

Заявлений розмір відшкодування не відповідає характеру та ступеню завданої моральної шкоди.

Також Позивачка не підтвердила доказами обґрунтування моральної шкоди, не зазначила, в результаті яких саме розрахунків складено розмір визначеної ним шкоди.

Таким чином, правових підстав стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі немає.

З огляду на вказане, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості витрат понесених у зв`язку із лікуванням та відшкодуванням моральної шкоди, завданої кримінальним проступком відмовити у повному обсязі.

Представником потерпілої ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_9 подано відповідь на відзив, з якого вбачається, що із позицією захисника обвинуваченої вони не погоджуються, оскільки жодних доказів, які б підтверджували обставини викладені у відзиві на цивільний позов захисником ОСОБА_7 не наводиться та долучає до даної справи, а саме чому вказані препарати не можуть використовуватися при отриманих тілесних ушкодженнях, які були завдані обвинуваченою ОСОБА_3 потерлій ОСОБА_8 . Дані лікарські препарати потерпіла ОСОБА_8 приймала в період лютий - березень 2024 року (після отримання тілесних ушкоджень) та за призначенням лікарів, які здійснюва лікування та надавали консультацію щодо лікування потерпілій ОСОБА_8 .

Також у відзиві на цивільний позов захисник ОСОБА_7 вказує що розмір відшкодування не відповідає характеру та ступеню завданої шкоди, а тому немає правових підстав стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі. З таким твердженням також не представник потерпілої не погоджується, оскільки у цивільному позові повністю наведені аргументи та обґрунтування в чому полягає завдана потерпілій ОСОБА_8 моральна шкода та чому саме така сума відшкодування зможе покрити моральну шкоду та душевні хвилювання.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За нормами ч.2 ст.127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги по суті суд приходить до наступного.

Визначаючи розмір шкоди, що підлягає до стягнення у якості витрат, понесених у зв`язку із лікуванням потерпілої ОСОБА_8 , суд бере до уваги інформацію, що долучена до матеріалів цивільного позову та міститься у довідки із офтальмологічного відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР від 3.02.2024 №36, з якої вбачається, що ОСОБА_8 звернулась у відділення 3.02.2024 та її оглянуто, проведено інстиляції гіпромелозою та рекомендовано лікування в офтальмолога за місцем проживання.

Суд зазначає, що будь - яких медикаментозних призначень лікаря, потерпілою до цивільного позову не долучено. А надано лише квитанції про оплату ліківбез призначення лікаря з переліком цих препаратів.

Таким чином, суд з урахуванням наданих доказів та у межах заявлених потерпілою вимог, вважає за необхідне відмовити у цій частині позовних вимог.

Стосовно моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна, шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її заподіяла за наявності її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами... можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Крім того, у даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Встановлено, що у зв`язку з скоєнням кримінального правопорушення, потерпіла ОСОБА_8 зазнала душевних переживань та страждань. При цьому, вона зазнала моральних страждань та перебувала певний період часу у стресовому стані. В іншій частині позовні вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди є недоведеними.

Визначений Судом розмір відшкодування не перевищує відповідних засад розумності, виваженості та справедливості, визначених згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Отже, враховуючи принцип виваженості та розумності, фактичні обставини, при яких цивільному позивачу було завдано моральні страждання, перенесені потерпілою внаслідок вчиненого відносно неї кримінального правопорушення, переживання потерпілої ОСОБА_8 та емоційне навантаження, що негативно вплинули на психологічний та емоційний стан, при цьому, враховуючи розмір суми, яку необхідно стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 у рахунок відшкодування заподіяної потерпілій моральної шкоди, тому суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме - у розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень, завданої в результаті вчинення обвинуваченою стосовно потерпілої протиправних дій, а також наявністю передбачених законом підстав для її відшкодування, які передбачені ст.ст. 11,16, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

10. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1