КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/4659/2024 Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України
ЄУН: 357/9339/21 Головуючий суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали у кримінальному провадженні № 0000237, внесеному до ЄРДР 1 березня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за спільною апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 лютого 2023 року

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Цим же вироком вирішено питання процесуальних витрат та доля речових доказів у провадженні.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 подали спільну апеляційну скаргу, в якій просять скасувати вирок, окрім частини про повернення арештованого майна, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 невинуватим та виправдати у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 19 червня 2024 року касаційна скарга засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задоволена частково. Ухвала Київського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року щодо ОСОБА_6 скасована, призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 17 серпня 2024 року включно.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 липня 2024 року задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто, до 28 вересня 2024 року.

Захисник ОСОБА_7 на електронну адресу Київського апеляційного суду направив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 є раніше несудимої особою, під час досудового слідства та судового розгляду сумлінно виконував покладені на нього обов`язки, добровільно відшкодував потерпілому витрати на поховання матері. Окрім того, державною установою «Центр пробації» у м. Києві та Київський області рекомендовано не позбавляти волі ОСОБА_6 та надано позитивну характеристику щодо нього. Також матеріали справи містять дані, які тільки позитивно характеризують обвинуваченого. Також захисник просить врахувати, що на утриманні обвинуваченого перебувають двоє неповнолітніх дітей, які навчаються, і дружина, яка не працює та не має самостійного доходу, що сім`я проживає в орендованому житлі, а обвинувачений був єдиним годувальним сім`ї.

Захисник звертає увагу, що на даний час сім`я ОСОБА_6 не має джерела постійного доходу, може залишиться без коштів на існування та без орендованого житла. Обвинувачений є дизайнером меблів, зможе працювати та заробляти кошти для утримання сім`ї, не покидаючи місця проживання.

Окрім того, захисник наголошує на тому, що жодного ризику, про які зазначав прокурор у минулому клопотанні, не існують, оскільки всі наявні докази у кримінальному провадженні зібрані та долучені до матеріалів, свідки допитані в суді першої інстанції, а відтак ОСОБА_6 не зможе знищити, сховати, спотворити докази або вплинути на свідків, експертів, спеціалістів.

Також ОСОБА_6 вже відбув 1/3 частину строку покарання і не буде вчиняти протиправні дії які можуть призвести до збільшення строку.

Вважає, що будь-яких доказів на підтвердження наявності ризиків, прокурором не надано.

На початку апеляційного розгляду прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке обґрунтоване наявністю у кримінальному провадженні ризиків, а саме, ризик переховування від суду, з огляду на суворість покарання за тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, з метою ухилитися від передбаченої законом відповідальності; ризик знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 може особисто або опосередковано негативно впливати на хід судового розгляду, через прохання, погрози або іншим шляхом знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою зміни ними показань.

Заслухавши доповідь судді,

- захисника та обвинуваченого, які, підтримуючи подане захисником клопотання, заперечували проти задоволення клопотання прокурора. При цьому захисник та обвинувачений наголосили на тому, що ОСОБА_6 не ухилявся ні від органів досудового розслідування, ні від суду. Після набрання вироком законної сили добровільно з`явився в органи поліції для виконання вироку суду в частині відбування покарання, за місцем відбування покарання отримав подяку від начальника колонії. Також обвинувачений вказав про те, що за час перебування в колонії його тесть загинув на війні, батько прооперований та потребує підтримки, і йому ( ОСОБА_9 ) немає нікуди втікати, ні переховуватись. Також сторона захисту вказала про те, що вони самі зацікавлені у розгляді справи, а прокурором не надано нових доказів на підтвердження наявності будь-яких ризиків;

- прокурора, який, заперечуючи проти задоволення клопотання захисника, підтримав подане ним клопотання, вказавши, що сторона обвинувачення не заперечує проти того, що обвинувачений добровільно з`являвся до суду, проте, вважає, що, знаючи про призначений реальний строк покарання, обвинувачений, який вину не визнає у вчиненні злочину, внаслідок якого загинула потерпіла, може переховуватись від суду;

- дослідивши наявні матеріали, обговоривши доводи поданих клопотань, колегія суддів доходить такого висновку.

Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до положень ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Так, положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам особи:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Наведені вище положення КПК України свідчать про те, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України, при тому, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З наявних матеріалів встановлено, що вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі.

На даний час стороною захисту оскаржується вказаний вирок, а, відтак, обставини кримінального правопорушення підлягають перевірці апеляційним судом.

При цьому колегія суддів враховує, що судом першої інстанції досліджені надані стороною обвинувачення докази, допитані потерпілий, свідки. Прокурором будь-яких доказів, що протягом часу досудового розслідування або судового розгляду обвинувачений намагався вплинути на потерпілого, свідків, або у будь-який спосіб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не надано, у зв`язку з чим колегія суддів вважає недоведеними прокурором вказані ризики.

Що стосується ризику переховування, то, на думку колегії суддів, з урахуванням призначеного обвинуваченому покарання, яке слід відбувати реально, такий ризик існує, проте має мінімальний рівень з урахуванням того, що обвинувачений протягом тривалого часу під час досудового розслідування та судового розгляду не переховувався від слідства та суду, про що зазначив і прокурор під час апеляційного розгляду.

Окрім того, колегія суддів враховує вік та стан здоров`я ОСОБА_6 ; наявність у нього міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, у тому числі наявність у нього родини та перебування на утриманні двох малолітніх дітей; репутацію ОСОБА_6 , який за матеріалами кримінального провадження характеризується позитивно; відсутність судимостей; те, що інший запобіжний захід протягом досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні не застосовувався; будь-яких даних про те, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру в іншому кримінальному провадженні стороною обвинувачення не зазначено.

Таким чином, на переконання колегії суддів, прокурором беззаперечно не доведено та не надано будь-яких доказів щодо реальності ризиків незаконного впливу на потерпілого, свідків;ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу.

При цьому колегія суддів враховує, що будь-які відомості щодо матеріального стану обвинуваченого стороною обвинувачення та стороною захисту не надано, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості вирішити питання про застосування такого запобіжного заходу, як застава; відсутність осіб, які б виявили бажання бути поручителями обвинуваченого, виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу особистої поруки; які і відсутні підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що до обвинуваченого можливо застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України..

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання захисника та відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 376, 405 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків звернення за медичною допомогою та у разі повітряної тривоги слідування до укриття, перебування в укритті та слідування до місця проживання по закінченню повітряної тривоги.

Строк дії ухвали встановити до 25 листопада 2024 року включно.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого обов`язки:

- повідомляти суд і прокурора про зміну місця проживання;

- прибувати в судове засідання за кожною вимогою суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4