Номер провадження 1-кс/333/2531/24
У Х В А Л А

11 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000531 від 24.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, старшого навідника 2 обслуги міномета мінометного взводу 1 роти оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, солдата, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

за участі:

слідчого - ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

встановила:

11.09.2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000531 від 24.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - НГУ) від 01.02.2023 за № 37, солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 НГУ, на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця 2 відділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти вказаної військової частини.

В подальшому, наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 28.09.2023 №293 ОСОБА_5 призначено на посаду старшому навіднику 2 обслуги міномета мінометного взводу 1 роти оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Так, 24 листопада 2023 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з метою тимчасового його використання, протиправно, без дозволу та поза волею власника, знаходячись поблизу у дворі будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , відчинив автомобіль Dacia Logan, д.н.з. НОМЕР_2 червоного кольору, шляхом вільного доступу, який на праві власності належить ОСОБА_7 .

В подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, через відчинені ним двері проник до салону вказаного автомобіля, сів на сидіння водія та повернув ключі в замку запалення, тим самим привів у робочий стан двигун вказаного транспортного засобу та почав рух.

Після чого, того ж дня, близько 08 год. 35 хв. автомобіль Dacia Logan, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 був зупинений співробітниками поліції поблизу будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим протиправні дії ОСОБА_5 були припинено.

Тим самим ОСОБА_5 незаконно заволодів автомобілем Dacia Logan, д.н.з. НОМЕР_2 червоного кольору, який на праві власності належить ОСОБА_7 , спричинивши останній матеріальну шкоду.

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом.

24.11.2023 слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, затримано ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України.

24.11.2023 ОСОБА_5 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Вина ОСОБА_5 , у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- заявою про вчинення правопорушення;

- протоколами огляду місця події;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

25.11.2023 стосовно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді застави, яку 27.11.2023 сплатив.

В подальшому, 16.01.2024 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук у зв`язку із його невідомим місцезнаходженням та досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинене.

11.09.2024 ОСОБА_5 прибув до органу досудового розслідування та досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було відновлене.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, яке, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, крім цього, отримані в ході досудового розслідування відомості свідчать про те, що ОСОБА_5 здійснювалася спроба переховуватися від правоохоронних органів, у зв`язку з чим, до нього, відповідно до ст. 183 КПК України може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він перебував на лікуванні з листопада до кінця грудня 2023 після поранення, потім лікувався у приватній психіатричній клініці, перебував у реабілітаційному центрі, де у нього забрали телефон і він не зміг зателефонувати слідчому. Згодом він дізнався, що рахується таким, що самовільно залишив частину та повернувся назад на службу. Тобто березня 2024 він перебував у військовій частині на службі і він якось не згадав, що йому необхідно зв`язатися зі слідчим. Вчора йому зателефонував начальник штабу та сказав, що його викликає слідчий. Зазначив, що він не переховувався від слідства, також не отримував повістки з огляду перебування в медичних установах, а не вдома, у нього були проблеми з психікою, просив не обирати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та застосувати більш м`який запобіжний захід, вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнає.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні наполягали на задоволенні клопотання та обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме: до 19.09.2024.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надана підозрюваному 11.09.2024 о 11 годині 40 хвилин.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк,

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до ч.1 ст.. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.п. 3 ч.2 ст.. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Разом з тим, ОСОБА_5 є особою, раніше не судимою, підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. Прокурором, всупереч вищевикладеному, не доведено, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Тобто, до ОСОБА_5 взагалі не може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за викладених в клопотанні обставин.

Доводи прокурора, що ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування не підтверджені належними доказами. Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_5 повернувся на військову службу ще у березні 2024, при цьому перебуваючи у розшуку до вересня 2024, версія підозрюваного щодо перебування на лікарняному органом досудового розслідування не спростована. Доводи прокурора про порушення ОСОБА_5 обов`язків, які йому було встановлено ухвалою слідчого суді при обранні запобіжного заходу у вигляді застави 25.11. 2023 не свідчать саме про те, що ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, цей факт потягнув за собою наслідки у вигляді звернення стягнення застави в дохід держави. Також суд звертає увагу на відсутність будь-яких доказів отримання ОСОБА_5 повісток про виклик його до слідчого на 12,15, 16 січня 2024.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися факторами, пов`язаними з характером особи, її моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Відповідно ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором не доведено можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання;2) особиста порука;3) застава;4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Аналізуючи обставини справи, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в даній конкретній справі найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_5 , може бути особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 179, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалила:

У клопотанні старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000531 від 24.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Обрати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_5 :

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи (несення військової служби);

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- прибувати до слідчого, прокурора або суд за першою вимогою.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1