Справа № 192/2733/24
Провадження № 1-кп/192/169/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2024 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Солоне Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000426 від 12.07.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, який має дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на військовому обліку за місцем проживання в другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебуває, раніше не судимий,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

01.07.2024 приблизно о 12.00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на передньому пасажирському сидінні автомобіля марки «RENAULT» рухався в с. Микільське Дніпровського району Дніпропетровської області разом з батьком ОСОБА_5 , який сидів на передньому водійському сидінні. Через сварку ОСОБА_7 з ОСОБА_9 при потерпілому, яка сталася незадовго до цього у ОСОБА_7 виникло неприязне ставлення до потерпілого та злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень своєму батькові ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, не маючи наміру на заподіяння смерті, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, перебуваючи у сидячому положенні у вказаному автомобілі, правою ногою взутою в взуття наніс ОСОБА_5 не менше трьох ударів по тулубу, після чого потерпілий зупинив автомобіль та вийшов із нього. Далі, ОСОБА_7 сів за кермо та поїхав на вказаному автомобілі від потерпілого ОСОБА_5 , залишивши останнього на місці.

Через деякий час ОСОБА_7 повернувся на автомобілі марки «RENAULT» до потерпілого ОСОБА_5 , помістив потерпілого до автомобіля та разом з ним поїхав за місцем проживання до буд. АДРЕСА_1 . Приїхавши додому приблизно о 13:00 год. 01.07.2024, ОСОБА_7 , перебуваючи на території домоволодіння, в момент коли потерпілий сидів на лавочці наніс почергово руками стиснутими у кулак ОСОБА_5 не менше трьох ударів по голові та тулубу, від яких потерпілий зігнувся та присів на землю, далі ОСОБА_7 наніс почергово ОСОБА_5 ногами у взутті не менше 6 ударів по кінцівках і тулубу потерпілого, чим спричинив останньому, тілесні ушкодження у вигляді: множинних переломів ребер з залученням чотирьох або більше ребер, закритої травми грудної клітини, множинних переломів ребер зліва, лівобічного пневмотораксу, підшкірної емфіземи зліва, масивних синців голови, обличчя, тулуба та кінцівок, забиту рану правого плеча, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав, зазначив, що неприязних відносин з батьком не має, 01.07.2024 їхав з батьком, батько був за кермом та зупинився біля автослюсаря, хотів, щоб автослюсар полагодив двері авто, однак ОСОБА_7 заперечував, попросив відкласти ремонт, але батько все одно зупинився. Батько звернувся до слюсаря та як він вважає поскаржився на нього, у зв`язку з чим у нього зі слюсарем стався конфлікт, слюсар побив його, двері не були полагоджені, а вони з батьком сіли в автомобіль та поїхали. Коли був конфлікт зі слюсарем батько ніяк не реагував, не захищав його, тому це обурило його і коли вони їхали від слюсаря та батько на його думку небезпечно керував автомобілем він почав бити ногами по торпеді автомобіля та склу намагаючись вплинути на батька, щоб він зупинився, потім він вдарив 3 рази батька лівою ногою в область плеча та шиї, батько зупинився, в він висадив його та сказав, щоб той шов пішки та подумав, а сам сів за кермо та поїхав. Через деякий час він повернувся за батьком, забрав його та вони поїхали додому. Вдома він вирішив провчити слюсаря, був ображений на батька, оскільки він не відреагував на те, що слюсар побив його сина, а просто дивився на це, тому попросив батька, щоб він сказав, що саме слюсар побив його. Він наніс батькові 3-5 ударів кулаками та 3-4 удари ногами по тулубу та сам викликав швидку для батька і поліцію.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 підтвердилась в судовому засіданні наступними доказами, дослідженими судом.

Показами потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що 01.07.2024 року приблизно о 10:00 ранку він з сином поїхали в магазин, повертались додому та зупинилися біля автослюсаря, якого він попросив полагодити двері авто, автослюсар пішов за інструментами та почав лагодити, після чого побачив, що автослюсар вдарив його сина, причину конфлікту той не чув, так як сидів в автомобілі. Потім син вскочив до автомобіля, наказав їхати, а потім наказав зупинитись та почав спочатку бити ногами по торпеді та склу, а потім ударив його в голову, виштовхав з машини, залишив на вулиці, а сам поїхав. Через деякий час син повернувся, наказав сідати до багажника, та повіз додому. Коли приїхали додому син почав його бити, спочатку вдарив раз кулаком по голові, потім ногами в груди, всього було 4-5 ударів, після чого син викликав швидку допомогу та поліцію. Зазначив, що конфлікти з сином траплялись і раніше, навіть доходило до побиття. Вважав, що син був в стані афекту, він вже пробачив його, але забути це не зможе.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11 липня 2024 року згідно з яким ОСОБА_5 вказує про спричинення йому тілесних ушкоджень 01.07.2024 року його сином ОСОБА_7 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 02.08.2024 за участі потерпілого ОСОБА_5 з фототаблицею, згідно з яким потерпілий показав як його син - ОСОБА_7 , сидячи в машині на пасажирському сидінні наносив йому тілесні ушкодження по тулубу правою ногою у взутті, після цього по прибутті додому на території подвір`я його син знову наніс йому тілесні ушкодження: не менше трьох ударів кулаками рук по голові та тулубу, та не менше шести ударів ногами у взутті по тулубу.

Висновком судово-медичної експертизи №66Е від 09.08.2024 року згідно з яким у потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер з залученням чотирьох або більше ребер, закритої травми грудної клітини, множинних переломів ребер зліва, лівобічного пневмотораксу, підшкірної емфіземи зліва, масивних синців голови, обличчя, тулуба та кінцівок, забитої рани правого плеча, що спричинені від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючи поверхнею або при ударах об такі. Всі виявлені тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та могли утворитися від не менше дев`яти ударів ногами взутими у взуття по тулубу та не менше трьох ударів кулаками рук по голові. Враховуючи характер та локалізацію та ступінь вираженості виявлених тілесних ушкоджень вони могли утворитись при обставинах вказаних потерпілим ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту за його участі.

Свідок ОСОБА_10 на підставі ст. 63 Конституції України відмовилась давати показання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , пояснила, що 01.07.2024 року їй зателефонувала бабуся, та сказала, що дідуся побили та забрали у лікарню, коли приїхала до них додому їй нічого не пояснювали, пізніше від поліцейських дізналась, що тато побив дідуся, причини конфлікту не знає. Зазначила, що з батьком не проживає з 12 років, раніше були гарні відносини, зараз є непорозуміння. З її дідусем, бабусею та братом батько проживає протягом останніх трьох років, батько завжди допомагав своїм батькам у побуті та гарно до них ставиться.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , пояснив, що влітку цього року до нього під`їхав потерпілий ОСОБА_5 з сином, та попросив полагодити двері в авто. Коли той взяв інструменти для ремонту та готовий був почати виконувати роботу, у нього стався конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_7 , який був проти даного ремонту. ОСОБА_7 штовхнув його в груди, він відштовхнув його у відповідь, ОСОБА_7 кричав та лаявся нецензурною лайкою, потім Капоровські поїхали. Через деякий час ОСОБА_7 повернувся до його домоволодіння та почав бити ногами в ворота, на що вийшла вже його дружина та спілкувалась з ним. Після цього конфлікту ОСОБА_7 на машині батька проїжджаючи повз його двір, зупинявся та сигналив, а потім знову їхав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , пояснила, що влітку цього року була в хаті, та почула шум на дворі, вийшла на вулицю та побачила конфлікт її чоловіка з ОСОБА_7 , з ними був потерпілий ОСОБА_5 , щоб уникнути продовження конфлікту вона заштовхала чоловіка до двору. Через деякий час до їх домоволодіння знову приїхав ОСОБА_7 та почав кричати нецензурною лайкою в її бік та вимагати, щоб вона покликала чоловіка, вона на нього сварилась та намагалась прогнати від двору. ОСОБА_7 поїхав, а через деякий час поліція їй повідомила, що ОСОБА_5 побив син ОСОБА_7 і той ледь живий. Зазначила, що з потерпілим у її сім`ї завжди були нормальні стосунки, вони допомагали сім`ї Капоровських, бо вони люди похилого віку, знає, що батьки переховуватись від сина, який вчиняв вдома сварки та бійки.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №508-К ОСОБА_7 в період інкримінованого йому діяння виявляв та на теперішній час виявляє психічний розлад у формі емоційно нестійкого розладу особистості. За своїм психічним станом в той період часу він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_7 також може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Судом встановлено, що конфлікт між свідком ОСОБА_9 та обвинуваченим стався при потерпілому, але будь-яких неправомірних дій з боку потерпілого вчинено не було, суб`єктивне сприйняття ОСОБА_7 обставин конфлікту зі свідком викликало неприязне ставлення до власного батька потерпілого ОСОБА_5 , що і стало підставою для виникнення умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

У суду відсутні підстави для сумніву у правдивості показань потерпілого, оскільки його показання узгоджуються як з висновком експертизи, так з показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , також узгоджуються і з поясненнями самого обвинуваченого в частині механізму та обставин нанесення тілесних ушкоджень.

Аналізуючи вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення та досліджені судом докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, не викликають у суду сумнівів, та повністю викривають обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину, а доводи сторони захисту щодо провокації свідком ОСОБА_9 вчинення ОСОБА_7 вказаного злочину суперечать дослідженим доказам та є неспроможними.

Таким чином, вищенаведеними доказами вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена, своїми навмисними та протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя потерпілого в момент заподіяння, та його вказані дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України.

Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він проживає разом з батьком, матір`ю та сином. Згідно з характеристикою з місця проживання, проживає в с.Новотернуватка з 2022 року, за весь час проживання ніде не працював, по домогосподарству похилим батькам не допомагав, за період проживання характеризується негативно, неодноразово до старостату надходили усні скарги від сусідів та батьків на негативну поведінку ОСОБА_7 , були випадки бійок, у нього часто відбувалися суперечки із класним керівником сина та директором школи через не виконання батьківських обов?язків, при відвідуванні родини представниками закладу освіти ОСОБА_7 вів себе агресивно, брутально, лунала нецензурна лайка, виштовхував із помешкання. ОСОБА_7 в 1998 році перебував на лікуванні в КП «ДБКЛПД» ДОР», історія хвороби списана у зв`язку з терміном зберігання, в реєстрі наркологічних хворих не перебуває, на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 не перебуває, раніше не судимий.

Судом під час судового розгляду не встановлено обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України. Суд не вбачає щирого каяття у обвинуваченого, оскільки щире каяття передбачає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки та готовності нести кримінальну відповідальність за скоєне, а ОСОБА_7 свою вину у повному обсязі не визнав, в повній мірі не усвідомив скоєне.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та з якою ОСОБА_7 перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, його поведінку він намагався умовити потерпілого звинуватити іншу особу у вчиненому ним, ставлення його до злочину, негативні наслідки, які настали для потерпілого внаслідок вчиненого злочину, обставини злочину, думку потерпілого, який пробачив сина та просив суворого його не карати призначивши покарання з можливістю звільнення від його відбування.

Враховуючи тяжкість злочину, його наслідки, особу ОСОБА_7 який свою вину не усвідомив, суд приходить до висновку, що його виправлення без відбування покарання неможливе, передбачені ст. 75 КК України підстави для звільнення ОСОБА_7 від реального покарання відсутні, він потребує ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України. Саме таке покарання на думку суду є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати, речові докази відсутні.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін у виді тримання під вартою, але не більше, ніж на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дня постановлення вироку.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 попереднє ув`язнення з 15 серпня 2024 року по день постановлення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, але не більше, ніж на 60 днів.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1