№ провадження 1-кс/208/2558/24
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 ,«про арешт майна» в межах кримінального провадження №0000677 від 15.11.2024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «L200» європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , фактичним законним власником якого є військова частина НОМЕР_2 , який був вилучений 15.11.2024 в період часу з 08 год. 05 хв. до 09 год. 53 хв. на проїжджій частині вулиці Танкістів в місті Краматорську Донецької області, на шляхопроводі, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, на час кримінального провадження.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що слідчими відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000677 від 15.11.2024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 листопада 2024 року приблизно о 06 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , солдат), керуючи автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «L200» європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався проїжджою частиною вулиці Танкістів в місті Краматорську Донецької області з боку міста Дружківка в напрямку центральної частини міста Краматорська, та в ході руху, проїжджаючи міст шляхопровід, який знаходиться в районі перетину з вулицею Часів`ярською, не впорався з керуванням, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «GEELY» моделі «JL7162» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (цивільна особа), який рухався у зустрічному напрямку для водія ОСОБА_4 напрямку, по своїй смузі руху.

Внаслідок вказаної ДТП, водій ОСОБА_5 , а також його пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (цивільна особа), загинули на місці події. Крім того, внаслідок вказаної ДТП у приміщені КНП «МЛ №3» Краматорської міської ради, помер ще один пасажир автомобіля марки «GEELY» - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (цивільна особа).

Крім того, водій автомобіля марки «Mitsubishi» ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді розсічення голови, ЗЧМТ, СГМ, забою попереку хребта та був госпіталізований до медичного закладу у м. Дніпро.

Після скоєного зіткнення та кінцевої зупинки зазначених транспортних засобів, через нетривалий час, із стоячим автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «L200» зіткнувся автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Caddy» військовий реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (військовослужбовець військової частини НОМЕР_5 ), який наближався до місця ДТП за напрямком руху автомобіля марки «GEELY», та який не травмувався.

В ході проведення огляду місця події 15.11.2024 в період часу з 08 год. 05 хв. до 09 год. 53 хв. на проїжджій частині вулиці Танкістів в місті Краматорську Донецької області, на шляхопроводі, старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_9 оглянуто та вилучено автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «L200» європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить військовій частині НОМЕР_2 .

Після вилучення, вказаний транспортний засіб був направлений та поміщений на майданчик тимчасового утримання транспорту за адресою: АДРЕСА_1 , де і знаходиться на теперішній час.

15.11.2024 автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «L200» європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , постановою слідчого визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що під час досудового розслідування для встановлення об`єктивних обставин дорожньо-транспортної події є необхідним та обов`язковим проведення слідчих дій із автомобілем, а саме повторного огляду автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «L200» європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , за участю спеціаліста-автотехніка, призначення по автомобілю судової транспортно-трасологічної експертизи, судової експертизи його технічного стану, тощо.

Повернення автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «L200» європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , його власнику/користувачу може призвести до знищення слідової інформації чи вчинення інших дій з транспортним засобом, які можуть зашкодити завданням кримінального провадження та встановленню всіх обставин справи.

Таким чином, необхідно накласти арешт на майно, а саме - автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «L200» європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є речовим доказом, оскільки він є предметом та засобом вчинення кримінального правопорушення, на ньому збереглися сліди кримінального правопорушення, що можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

В судове засідання прокурор надав письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні, просив задовольнити.

Користувач майна, представник військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_10 надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути клопотання прокурора без його участі, не заперечував проти задоволення клопотання та накладення арешту.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України вбачається, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя враховує, що сторона обвинувачення на власний розсуд розпорядилася правом підтримати заявлене клопотання без своєї особистої участі, у письмовій формі та з документальним підтвердженням.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

Основним безпосереднім об`єктом злочину за ст. 286 КК України, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя і здоров`я особи.

Об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки:1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у; 1) вчиненні дій, які заборонені правилами; 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції прокурора, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, враховуючи те, що підставою клопотання є необхідність проведення ряду процесуальних дій в межах кримінального провадження, щодо транспортного засобу, з застосуванням якого відбулася подія за ознаками ч. 3 ст. 286 КК України, в тому числі експертиз транспортного засобу, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «L200» європейський реєстраційний номер НОМЕР_1 , фактичним законним власником якого є військова частина НОМЕР_2 , який був вилучений 15.11.2024 в період часу з 08 год. 05 хв. до 09 год. 53 хв. на проїжджій частині вулиці Танкістів в місті Краматорську Донецької області, на шляхопроводі, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, на час кримінального провадження.

Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1