Справа № 686/2874/21
Провадження № 1-кс/686/7822/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Хмельницького РУП у Хмельницькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, працюючого слюсарем у ТОВ «Арсід», кандидата медичних наук, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000508,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2024 слідчий СВ Хмельницького РУП у Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання у зв`язку із визнанням останнім своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, відсутністю заявлених стороною обвинувачення ризиків, оскільки виїзд ОСОБА_5 за кордон був обумовлений роботою в Екваторіальній Гвінеї у період з 23.10.2023 по 26.09.2024, а не намаганням переховатися від органів досудового розслідування. До того ж, у час, коли було можливо налагодити зв`язок із представниками органу досудового розслідування, він спілкувався із слідчим через застосунок вайбер. Також зазначили, що в зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності, є підстави для закриття кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0000508, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

СВ Хмельницького РУП у Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000508 від 08.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

09.07.2024 відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, а саме про те, що « ОСОБА_5 , перебуваючи, згідно наказу начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я кримінально-виконавчої служби України» у Хмельницькій області, № 96/к-тр від 30.09.2019, на посаді лікаря-терапевта медичної частини №78 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Хмельницькій області, будучи відповідно до ст. 74 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992, медичним працівником зі спеціальною освітою, а також маючи відповідно до розділу 2 своєї посадової інструкції, затвердженої 02.10.2019 начальником філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Хмельницькій області, обов`язки, зокрема: організовувати та здійснювати діагностично-лікувальний процес по забезпеченню пацієнтів медичної частини терапевтичною профілактичною допомогою у відповідності до протоколів надання медичної допомоги Міністерства охорони здоров?я України; здійснювати прийом хворих відповідно до графіку; оглядати хворих та особисто засвідчувати стан їх здоров?я, такі дані, як динаміку, перебіг хвороби, фіксувати у первинній медичній документації, затвердженій чинними наказами Міністерства охорони здоров`я України; забезпечувати необхідний рівень обстеження пацієнтів у відповідності до стандартів якості діагностичного-лікувального процесу; призначати хворому відповідне лікування; визначати необхідність госпіталізації хворих у відповідні стаціонарні відділення Державної установи «Центр охорони здоров?я Державної кримінально виконавчої служби України», а за необхідністю направлення до відповідних регіональних закладів Міністерства охорони здоров?я України; визначати необхідність консультативної допомоги фахівцями регіональних закладів Міністерства охорони здоров?я України, направлення на ЛКК, МСЕК з оформленням необхідної медичної документації; доповідати начальнику медчастини про випадки прийому хворих з ознаками психічних розладів, інфекційних захворювань, тяжко хворих, які підлягають розгляду судово медичної експертизи; впроваджувати сучасні методики діагностики та лікування хворих відповідно до стандартів надання медичної допомоги Міністерства охорони здоров?я України; щорічно проходити профілактичний медичний огляд. Також будучи зобов`язаним згідно з п. «а» ч. 1 ст. 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992, надавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу, а також згідно п. 3.2. Етичного кодексу лікаря України від 27.09.2009, несучи відповідальність за якість і гуманність медичної допомоги, яка надається пацієнтам та будь-яких інших професійних дій щодо втручання в життя та здоров`я людини, неналежно виконав свої професійні обов`язки внаслідок недбалого до них ставлення, що зумовило настання тяжких наслідків для засудженого хворого ОСОБА_7 у вигляді настання 07.12.2020 смерті останнього від прогресуючого перебігу розшаровуючої аневризми, що зумовило гостру серцеву недостатність, яка і стала безпосередньою причиною смерті.

Так, ОСОБА_7 , будучи засудженим згідно вироку Городоцького районного суду Хмельницької області від 19.03.2019, за ч. 1 ст. 162, ч. ч. 2, 3 ст. 185, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до двох років позбавлення волі, 07.05.2019 прибув до Державної установи «Райківецька виправна колонія (№78)» яка розташована за адресою, Хмельницька область, Хмельницький район, Гвардійська ОТГ, с. Райківці, вул. Паркова, 9, для відбуття призначеного судом покарання.

Перебуваючи в установі виконання покарань та відбуваючи міру кримінального покарання 23.11.2020, ОСОБА_7 звернувся за медичною допомогою до медичної частини № 78 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Хмельницькій області, розташованої на території такої колонії зі скаргами на запаморочення, високий артеріальний тиск, слабкість у лівих кінцівках, головний біль, що з`явились раптово.

23.11.2020 лікарем-терапевтом ОСОБА_5 за результатами обстеження хворого ОСОБА_7 встановлено йому діагноз: гостре порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу в басейні лівої середньомозкової артерії у вигляді помірного правобічного геміпарезу та прийнято рішення про його госпіталізацію в стаціонар медичної частин №78, де він перебував до 07.12.2020.

Неврологічна симптоматика захворювання, виявлена у ОСОБА_7 , давала підстави лікуючому лікарю ОСОБА_5 підозрювати гостре порушення мозкового кровообігу (далі ГПМК), для об`єктивного підтвердження якого, уточнення його типу, (ішемічний або геморагічний), локалізації та обсягу змін, а також для виявлення наслідків інсульту, що мав місце у 2018 році, хворий ОСОБА_7 потребував проведення КТ (МРТ) головного мозку, проведення моніторингу вітальних функцій, проведення лабораторного контролю та надання спеціалізованої медичної допомоги невропатологом, кардіологом та іншими спеціально підготовленими за проблемою інсульту спеціалістами, що є можливим в спеціалізованому інсультному відділенні багатопрофільного закладу охорони здоров`я, в багатопрофільній лікарні інтенсивного лікування або в іншому спеціалізованому закладі охорони здоров`я.

З огляду на це, лікуючий лікар ОСОБА_5 , в порушення вимог уніфікованого клінічного протоколу медичної допомоги «Системний тромболізис при ішемічному інсульті (екстрена, вторинна (спеціалізована) медична допомога)», затвердженого наказом МОЗ України «Про затвердження та впровадження медико-технологічних документів зі стандартизації медичної допомоги при ішемічному інсульті» №602 від 03.08.2012, зокрема: пункту 5 розділу А.2 «Загальної частини», особливості надання медичної допомоги, згідно якого лікування пацієнтів повинно відбуватися у спеціалізованих інсультних відділеннях, що зменшує летальність на 20% та інвалідність на 30%, а також зменшує витрати, пов`язані з доглядом за пацієнтом на всіх етапах надання медичної допомоги; пункту 7 розділу А.2 «Загальної частини», обґрунтування та основні положення протоколу, згідно якого всі пацієнти з підозрою на ГПМК незалежно від статі, віку та інших факторів після надання екстреної медичної допомоги, підлягають терміновій госпіталізації у визначені заклади охорони здоров`я; розділу А.2.1.2.4. «Госпіталізація» пункт 2, згідно якого термінова госпіталізація пацієнта проводиться у заклад охорони здоров`я: у відділення невідкладної (екстреної) медичної допомоги лікарні, спеціалізовані інсультні відділення, лікарню швидкої медичної допомоги (або у багатопрофільну лікарню (клінічну лікарню) інтенсивного лікування); а також в порушення п.2.6 «Посадової інструкції лікаря-терапевта медичної частини №78», згідно якого на ОСОБА_5 покладався обов`язок визначення необхідності госпіталізації хворих у відповідні стаціонарні відділення медичних закладів Державної установи «Центр охорони здоров?я Державної кримінально виконавчої служби України», чи за необхідністю направлення до відповідних регіональних закладів Міністерства охорони здоров?я України, жодних заходів для виконання зазначених вимог, не вжив, питання направлення хворого ОСОБА_7 для обстеження та надання кваліфікованої спеціалізованої медичної допомоги не ініціював.

Тобто лікар ОСОБА_5 , ігноруючи зазначені вище вимоги уніфікованого клінічного протоколу медичної допомоги «Системний тромболізис при ішемічному інсульті (екстрена, вторинна (спеціалізована) медична допомога)» а також вимоги п.2.6 Посадової інструкції лікаря-терапевта медичної частини №78», не взяв їх до уваги та не ініціював питання перед керівництвом медичної частини №78 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Хмельницькій області з метою подальшого ініціювання вказаного питання перед керівництвом Державної установи «Райківецька виправна колонія (№78)» про термінове етапування хворого ОСОБА_7 до відповідних спеціалізованих медичних закладів системи ДКВС чи МОЗ України з метою проведення належного обстеження та для подальшого надання останньому необхідної кваліфікованої спеціалізованої медичної допомоги.

При цьому, лікуючий лікар ОСОБА_5 , встановивши помилково 23.11.2020 хворому ОСОБА_7 діагноз: гостре порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу в басейні лівої середньомозкової артерії у вигляді помірного правобічного геміпарезу, який не був підтверджений об`єктивними даними та допустивши вищезазначені порушення вимог уніфікованого клінічного протоколу медичної допомоги «Системний тромболізис при ішемічному інсульті (екстрена, вторинна (спеціалізована) медична допомога)», затвердженого наказом МОЗ України №602 від 03.08.2012, залишив ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні в медичній частині №78, не ініціювавши питання його госпіталізації до спеціалізованого чи багатопрофільного медичного закладу, що позбавило можливості проведення хворому обов`язкових додаткових досліджень та як наслідок своєчасного виключення діагнозу ішемічного інсульту що спонукало б лікарів до проведення обстежень в пошуках іншої патології, яка обумовлювала стан пацієнта та дозволило б своєчасно встановити правильний діагноз і врятувати життя хворого ОСОБА_7 .

Окрім того, незважаючи на виявлення при первинному обстеженні розширення судинного пучка за рахунок аорти, акценту II тону на аорті, збільшення лівої межі серця, ОСОБА_5 не призначено та не забезпечено організацію виконання та контроль за проведенням рентгенографії органів грудної порожнини, яка могла б виявити причину таких змін; не проведено електрокардіографію, призначену в день госпіталізації, що дало б можливість виявити патологію серця та прийняти рішення про необхідність консультації кардіолога для оцінки стану хворого та визначення потреби виконання йому додаткових інструментальних і лабораторних досліджень (трансторакальноїехокардіографії, КТ аортографії, біохімічного аналізу крові, визначення в динаміці кількості еритроцитів, тропоніну тощо). Також не визначено рівень глюкози, електролітів крові, не виконувалась коагулограма, а призначені в день надходження до лікарні загальні аналізи крові та сечі були виконані не в день надходження, а лише 07.12.2020 (через два тижні після призначення). Отже хворий в медичній частині №78 Державної установи «Центр охорони здоров`я кримінально-виконавчої служби України» у Хмельницькій області, був недообстежений та стан його був недооцінений.

Надалі, протягом часу перебування в медичній частині №78, хворому ОСОБА_7 проводилась медикаментозна терапія, направлена на лікування ішемічного інсульту (спазмолітики, антигіпертензивні, сечогінні, антитромботичні препарати, інфузійна терапія), але вона не мала ефекту. Хворий потребував госпіталізації в спеціалізований стаціонар, консультації кардіохірургом або судинним хірургом, проведення негайної терапії, направленої на зниження артеріального тиску, що є основним методом лікування при аневризмі та не застосовується при ішемічному інсульті. Продовження такого лікування в медичній частині №78, філії ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з утриманням артеріального тиску на високому рівні, могло складати умови для прогресування аневризматичних змін аортальної стінки. Отже медична допомога (обстеження, лікування тощо) надавалась ОСОБА_7 неправильно та не в повному обсязі.

Як наслідок, хворий ОСОБА_7 будучи залишеним лікарем ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні в медичній частині №78, без надання належної та кваліфікованої медичної допомоги та догляду, 07.12.2020 о 17:30 год. помер, у зв`язку із різким падінням артеріального тиску до 40/20 мм.рт.ст., з порушенням свідомості, значним ослабленням тонів серця, за рахунок прогресуючого перебігу розшаровуючої аневризми, що спровокувала виникнення гострої серцевої недостатності, яка і стала безпосередньою причиною смерті.

Таким чином, несучи персональну відповідальність, як лікуючий лікар за проведення обстеження та лікування хворого ОСОБА_7 , порушуючи вимоги п. «д» ч. 1 ст. 6, п. «а» ч. 1 ст. 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992, п. 3.2. Етичного кодексу лікаря України від 27.09.2009, вимоги уніфікованого клінічного протоколу медичної допомоги «Системний тромболізис при ішемічному інсульті (екстрена, вторинна (спеціалізована) медична допомога)», затвердженого наказом МОЗ України «Про затвердження та впровадження медико-технологічних документів зі стандартизації медичної допомоги при ішемічному інсульті» №602 від 03.08.2012, п.2.6 «Посадової інструкції лікаря-терапевта медичної частини №78», лікар ОСОБА_5 маючи наявні умови та можливості для проведення певних видів спостережень, подальшого встановлення правильного діагнозу та призначення відповідного лікування хворому ОСОБА_7 , володіючи при цьому достатнім кваліфікаційним рівнем та знаннями, однак не в достатній мірі використовуючи ці знання та навички при наданні медичної допомоги ОСОБА_7 , не забезпечив останньому належної уваги. Всупереч покладених на нього обов`язків не провів всіх можливих в межах медичної частини медичних обстежень що потягло за собою неправильне встановлення діагнозу хворому.

Окрім того, будучи відповідно до п.2.6 «Посадової інструкції лікаря-терапевта медичної частини №78»,зобов`язаним та маючи можливість, лікар ОСОБА_5 не ініціював питання перед керівництвом медичної частини №78 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Хмельницькій області та не вжив особисто заходів щодо термінового етапування хворого ОСОБА_7 до відповідних спеціалізованих медичних закладів для надання останньому необхідної кваліфікованої та спеціалізованої медичної допомоги, чим неналежно виконав свої професійні обов`язки через недбале до них ставлення, що спричинило 07.12.2020 смерть ОСОБА_7 .

Не вирішення питання щодо направлення хворого ОСОБА_7 до спеціалізваного медичного закладу, не повне його обстеження та неправильно встановлений діагноз призвели до того, що необхідна хворому на той час допомога не надавалась і у зв`язку з цим захворювання продовжувало прогресувати, що і призвело до настання смерті тобто, між неналежним наданням медичної допомоги хворому ОСОБА_7 . лікарем терапевтом медичної частини № 78 філії державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Хмельницькій області ОСОБА_5 , що виразилося у його бездіяльності пов`язаній з не направленням хворого ОСОБА_7 до спеціалізованого медичного закладу для належного його обстеження та надання необхідної кваліфікованої медичної допомоги а також неналежному обстеженні ОСОБА_7 під час перебування його в стаціонарному відділенні медичної частини, не правильно встановленому діагнозі, не правильно призначеному лікуванні та тяжкими наслідками у вигляді настання смерті ОСОБА_7 , вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок».

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується: рапорт від 08.12.2020; протоколи тимчасового доступу до речей і документів від 09.02.2021; висновок експерта № 94/22; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 17.01.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 19.01.2024; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 06.04.2024; пояснювальну записку ОСОБА_5 від 12.02.2024; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 03.10.2024; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000508, які були надані слідчому судді свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 може бути причетний до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Постановою слідчого СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницкій області ОСОБА_3 від 17.07.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000508 від 08.12.2020 зупинено та оголошено ОСОБА_5 в розшук.

Постановою слідчого СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницкій області ОСОБА_3 від 18.09.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 18.09.2024 надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницкій області ОСОБА_3 від 03.10.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

П. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч. 1 ст. 179 КПК України).

Санкція ч.1 ст.140 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до п`яти років або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі на той самий строк, тобто даний злочин є нетяжким.

Указаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки ні слідчим, ні прокурором не наведено обставин, які б дали беззаперечні підстави суду вважати, що ОСОБА_5 має намір ухилятися від слідства, а лише тяжкість можливого покарання при можливому визнанні підозрюваного винним не може свідчити про існування вказаного ризику відповідно до вимог закону.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

У справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Так, відсутність підозрюваного в Україні пояснюється його роботою за кордоном у період з 10.11.2023 по 26.03.2024. Тобто на час складення відносно ОСОБА_5 повідомлення про підозру він був відсутній в Україні, перебував за кордоном на законних підставах, будучи у закордонному відрядженні в Республіці Екваторіальна Гвінея на об`єкті будівництва, що підтверджується довідкою, виданою ТОВ «АРСІД» від 01.10.2024 та копією закордонного паспорту ОСОБА_5 , у якому є відповідні відмітки про перетин кордону.

Крім того, слідча суддя бере до уваги повідомлену ОСОБА_5 та його захисником інформацію про те, що 03.10.2024 підозрюваний та його захисник самостійно прибули до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду для участі в розгляді клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що підтверджується рапортом начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницкій області ОСОБА_3 від 03.10.2024 та його поясненнями в судовому засіданні.

Отже підстав вважати, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування, немає.

Разом з тим, стороною обвинувачення доведено існування ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні.

При оцінці наявності даного ризику слідчим суддею врахована також встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1 та ч.2 ст. 23, ст.224 КПК України).

Не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки підозрюваний раніше не судимий, є кандидатом медичних наук та клопотання не містить жодних обґрунтувань підстав вважати, що підозрюваний має намір вчиняти інші злочини, з посиланням на відповідні докази та реальність таких обставин.

За таких обставин по справі, приходжу до висновку про наявність визначеного ст. 177 КПК України ризику незаконного впливу на потерпілу свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Отже, враховуючи викладені вище обставини, приходжу до висновку, що ні слідчим, ні прокурором не доведено, що доведено, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому було повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, при тому що лише за умов доведеності вказаних обставин можливе застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років (п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України)

Аналізуючи особу підозрюваного слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, має науковий ступінь кандидата медичних наук, раніше не судимий, має сталі соціальні зв`язки. Утримує батька з інвалідністю ІІІ групи, якому 88 років. Має двох повнолітніх дітей та внуків.

У свої заяві, адресованій слідчому ОСОБА_3 04.10.2024, ОСОБА_5 зазначив, що з 23.10.2023 по 26.09.2024 перебував на роботі за кордоном, на територію України повернувся 30.09.2024, та одразу, дізнавшись про те, що ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 18.09.2024 надано дозвіл на його затримання з метою приводу, з`явився 03.10.2024 до приміщення Хмельницького міськрайонного суду.

Крім того, підозрюваний у заяві вказав, що визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України.

Інкримінований ОСОБА_5 злочин було, ймовірно, скоєно у грудні 2020, тоді як п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років

А тому наявні підстави, з якими закон пов`язує можливість звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Проаналізувавши долучені до матеріалів клопотання докази, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , зважаючи на наявність обґрунтованої підозри та враховуючи усі, визначенні ст. 178 КПК України обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що належну процесуальну поведінку підозрюваного зможе забезпечити запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням на нього в межах строку досудового розслідування обов`язків, визначених ст. 194 КПК України, а саме: повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до УДМС у Хмельницькій області паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, в межах строку досудового розслідування, по 10.11.2024.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду та покласти на нього, строком по 10 листопада 2024 року наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до УДМС у Хмельницькій області паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала в частині покладення на підозрюваного обов`язків діє по 10 листопада 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя