Справа № 296/6194/24
Ухвала

16 липня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчої відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000108 від 01 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

встановив:

Слідчавідділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майор поліції ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, погодженим прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , відповідно до змісту якого просить накласти арешт на транспортний засіб марки «BMW 520D», сірого кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданого клопотання слідча зазначає, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000108 від 01 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Необхідність арешту майна слідча ОСОБА_2 обґрунтовує п.4 ч.2 ст.170 КПК України: з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Положеннями статті 170 КПК України закріплено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п.4 ч.2 ст.170 КПК України).

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Положеннями частини другої статті 171 КПК України, передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з п.4-6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Всупереч вищевказаним вимогам подане клопотання не містить:

- викладу обставин щодо: розумності та співрозмірності обмеження права власності підозрюваного/особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за завдану підозрюваним шкоду завданням кримінального провадження; наслідків арешту майна для підозрюваного, третіх осіб;

- зазначення вартості майна, на яке слідчий просить накласти арешт, що позбавляє слідчого суддю можливості визначити співмірність розміру шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, з вартістю такого майна.

- доказів на підтвердження родинних відносин ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ;

- доказів на підтвердження права власності на автомобіль BMW 520D, реєстраційний номер НОМЕР_1 (необхідно надати доказ актуальний станом на момент усунення недоліків);

- доказів на підтвердження відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди;

- доказів на підтвердження обгрунтованого розміру завданої шкоди потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

- доказів на підтвердження статусу потерпілих у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Слідчий суддя також звертає увагу, що більша частина матеріалів клопотання виготовлена в якості, що унеможливлює встановлення їх змісту.

Згідно ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору.

Керуючись статтями 98, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчої відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000108 від 01 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених недоліків - 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1