Провадження № 1-кс/686/9084/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0001940 від 13.06.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2024 року слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором відділу Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що «досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , з метою власної наживи, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, а саме вимоги ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними» та ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці ІІ Переліку, на території України забороняється, знаючи, що PVP відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, (Таблиця I Список № 2) віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено та маючи корисливий мотив, направлений на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, усвідомлюючи протиправність та суспільну-небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, умисно, незаконно придбав та незаконно зберігав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину «PVP».

Так, ОСОБА_5 при невстановлених досудовим слідством обставинах (дата, місце, час, спосіб), але не пізніше 12 червня 2024, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, незаконно придбав, з метою подальшого незаконного збуту кристалічну речовину білого кольору, масою 0,0581 г, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», масою 0,0581 г, яку ОСОБА_5 незаконно зберігав, з метою подальшого незаконного збуту за місцем проживання в приміщенні кв. АДРЕСА_2 до 12 червня 2024 року.

В подальшому, 12 червня 2024, близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 , з метою умисного незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, перебуваючи за адресою власного проживання у приміщенні кв. АДРЕСА_3 , через мобільний застосунок «Viber» отримав від легендарної особи зі зміненими анкетними даними: ОСОБА_6 замовлення на продаж особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», обіг якої заборонено. Після цього, ОСОБА_5 , з метою конспірації своєї злочинної діяльності, для здійснення розрахунку за наркотичний засіб надав ОСОБА_6 номер банківської картки № НОМЕР_2 для оплати особливо небезпечної психотропної речовини «PVP». В подальшому, ОСОБА_5 отримавши від ОСОБА_6 підтвердження перерахування грошових коштів в сумі 300 грн., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_4 за місцем свого проживання, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переконавшись, що ОСОБА_6 знаходиться у вказаному ним місці - під вікном його квартири, з метою конспірації своєї злочинної діяльності через вікно, яке розташоване на 2-ому поверсі вищезазначеного будинку, скинув паперовий згорток із кристалічною речовиною, чим умисно, незаконно збув особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_6 особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», масою 0,0581 г, яка знаходилась в паперовому згортку, досягнувши при цьому раніше поставленої мети, а саме незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, з метою власного збагачення.

Відповідно до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, PVP (Таблиця І Список № 2) віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконних придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, за невстановлених досудовим слідством обставинах (дата, місце, час, спосіб), але не пізніше 05 вересня 2024, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, незаконно придбав, з метою подальшого умисного повторного незаконного збуту кристалічну речовину білого кольору, масою 0,11259 г, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», масою 0,11259 г, яку ОСОБА_5 умисно, повторно незаконно зберігав, з метою подальшого умисного незаконного збуту за місцем проживання в приміщенні кв. АДРЕСА_2 до 09 вересня 2024 року.

В подальшому, 05 вересня 2024, близько 11 год. 15 хв., ОСОБА_5 , з метою умисного повторного незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, перебуваючи за адресою власного проживання в приміщенні кв. АДРЕСА_3 , через мобільний застосунок «Viber» отримав від легендарної особи зі зміненими анкетними даними: ОСОБА_6 замовлення на продаж особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», обіг якої заборонено. Після цього, ОСОБА_5 , з метою конспірації своєї злочинної діяльності, для здійснення розрахунку за наркотичний засіб надав ОСОБА_6 номер банківської картки № НОМЕР_3 для оплати особливо небезпечної психотропної речовини «PVP». В подальшому ОСОБА_5 отримавши від ОСОБА_6 підтвердження перерахування грошових коштів в сумі 500 грн., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_4 за місцем свого проживання, діючи умисно, повторно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переконавшись, що ОСОБА_6 знаходиться у вказаному ним місці - під вікном його квартири, з метою конспірації своєї злочинної діяльності через вікно, яке розташоване на 2-ому поверсі вищезазначеного будинку, скинув ОСОБА_6 пачку із цигарок «Parliament», в котрій знаходився паперовий згорток із кристалічною речовиною, чим умисного, повторно незаконно збув особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_6 особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», масою 0,11259 г, яка знаходилась в паперовому згортку, досягнувши при цьому раніше поставленої мети, а саме незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, з метою власного збагачення.

Відповідно до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, PVP (Таблиця І Список № 2) віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Разом із цим, ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність,при невстановлених досудовим слідством обставинах (дата, місце, час, спосіб), але не пізніше 10 вересня 2024, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, умисно, повторно незаконно придбав, з метою подальшого незаконного збуту кристалічну речовину білого кольору, масою 0,1484 г, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», масою 0,1484 г, яку ОСОБА_5 умисно, повторно незаконно зберігав, з метою подальшого незаконного збуту за місцем проживання в приміщенні кв. АДРЕСА_3 до 10 вересня 2024 року.

В подальшому, 05 вересня 2024, близько 14 год. 46 хв. ОСОБА_5 , з метою подальшого умисного, повторного незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, перебуваючи за адресою власного проживання в приміщенні кв. АДРЕСА_3 через мобільний застосунок «Viber» отримав від легендарної особи зі зміненими анкетними даними: ОСОБА_6 замовлення на продаж особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», обіг якої заборонено. Після цього, з метою конспірації своєї злочинної діяльності ОСОБА_5 для здійснення розрахунку за наркотичний засіб надав ОСОБА_6 номер банківської картки № НОМЕР_3 для оплати особливо небезпечної психотропної речовини «PVP». В подальшому ОСОБА_5 отримавши від ОСОБА_6 підтвердження перерахування грошових коштів в сумі 500 грн., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_4 за місцем свого проживання, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переконавшись, що ОСОБА_6 знаходиться у вказаному ним місці - під вікном його квартири, з метою конспірації своєї злочинної діяльності через вікно, яке розташоване на 2-ому поверсі вищезазначеного будинку, скинув ОСОБА_6 паперовий згорток із кристалічною речовиною, чим умисно, повторно незаконно збув особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_6 особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», масою 0,1484 г, яка знаходилась в паперовому згортку, досягнувши при цьому раніше поставленої мети, а саме незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, з метою власного збагачення.

Відповідно до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, PVP (Таблиця І Список № 2) віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконних придбанні, зберіганні, з метою збуту та незаконному збуті психотропних речовин, вчинених повторно, якщо предметом таких дій був особливо небезпечна психотропна речовина, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001940, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 червня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених, ч. 2 ст. 307 КК України.

11 вересня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених, передбачених ч. 2 ст. 307 України.

Зібрані під час досудового розслідування матеріали кримінального провадження (докази), дають підстави вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, за законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 9 років з конфіскацією майна та від 3 до 7 років відповідно,як вид покарання.

В ході досудового розслідування, слідчим, з метою розшуку майна та активів на території України, які належать ОСОБА_5 , придбаних або отриманих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, на які може бути накладено арешт в даному кримінальному провадження з метою забезпечення конфіскації таких активів, як виду покарання, було отримано інформацію з реєстру речових прав.

Відповідно до інформації наданої Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, будинок АДРЕСА_5 . 3 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку із вищевикладеним, з метою конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладені арешту на рухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, просить клопотання задовольнити.

Власник майна, у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України, про розгляд клопотання не повідомлявся.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра що до вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Арешт майна, відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України, є одним із заходів кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Положеннями ч.5 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

При вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак, вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Встановлено, що Хмельницьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001940 від 13.06.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених, ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження суб`єкта від 02.09.2024 р. №393213784 квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частки та ОСОБА_8 в розмірі 3/8.

Відповідно п.5 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Окрім того, ч.1 ст.173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для накладення арешту, адже з наданих матеріалів встановлено, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт в рамках кримінального провадження провадженні №0001940 від 13.06.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених, ч. 2 ст. 307 КК України, а саме на 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 , згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження суб`єкта від 02.09.2024 р. № 393213784 на праві приватної власності в частці 1/4 ОСОБА_7 та в частці 3/8 ОСОБА_8 , які в даному кримінальному провадженні не перебуває в статусі підозрюваних чи обвинувачених, також, посилання слідчого на те, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 є власником 3/8 частини квартири не знаходять в матеріалах клопотання документального підтвердження, таким чином до майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не можуть бути застосовані такі заходи забезпечення кримінального провадження як арешт майна з метою подальшої конфіскації майна як виду покарання. Тому у слідчого судді відсутня правова підстава для накладення арешту на вищевказане майно.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Керуючись ст. ст.170,171, 173, 371,372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0001940 від 13.06.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених, ч. 2 ст. 307 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя