Справа №403/311/24
провадження №1-кп/403/26/24
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2024 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000186 від 30 квітня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Брусівка Устинівського району Кіровоградської області, адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку та фактичного місця проживання:

АДРЕСА_1 , на момент вчинення злочину перебуваючого на посаді старшого стрільця-оператора 1-го мотопіхотного відділення 3-го мотопіхотного взводу 2-ої мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , маючого військове звання старший солдат та професійно-технічну освіту, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, громадянина України, згідно положень ст.89 КК України такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

На початку червня 2023 року, перебуваючи на території Донецької області (точних дати та місця досудовим розслідуванням не встановлено), обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, старшим стрільцем-оператором 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , умисно, в порушення вимог: п.п.1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2471-ХІІ від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна» (з наступними змінами), згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян; Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 17 жовтня 1992 року, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, знайшов, тим самим незаконно придбав: шість 7,62-мм (7,62х54 мм, R) патронів; один 14,5 мм (14,5 х 114 мм) патрон; один уніфікований підривач ручної гранати дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) та бойову ручну гранату оборонної дії типу Ф-1, які зберігав при собі з моменту знайдення без передбаченого законом дозволу. В подальшому, не раніше 2023 року та не пізніше 30 квітня 2023 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно та цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний умисел, переніс у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб вказані боєприпаси та вибуховий пристрій до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , попередньо обравши його місцем їх зберігання, та продовжив зберігати раніше придбані ним бойові припаси та вибуховий пристрій до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції в ході огляду місця події 30 квітня 2024 року.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, а саме: носіння, зберігання, придбання бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю. Суду показав, що з 31 березня 2023 року він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , де обіймав посаду старшого стрільця 2-ої роти. В подальшому, під час перебування під м.Бахмут Донецької області, пов`язаним з виконанням ним бойового завдання з тримання правого та лівого флангів оборони, в с.Оріхово-Василівка на одному із подвір`їв вулиці знайшов шість патронів калібру 7х62, кулю, два патрони калібру 14х5, гранату та 2 РГМ (запали до гранати), які взяв із собою. Після приїзду в м.Краматорськ поклав зазначені предмети до сумки, з якою приїхав додому та перебуваючи у залі будинку, за місцем свого проживання, виклав патрони, гранату та запали до неї в шухляду шафи, де вони і зберігались до приїзду працівників поліції та були вилучені ними під час огляду. Також зазначив, що не мав наміру збувати зазначені патрони, гранату та запали, а лише взяв їх та зберігав з метою оборони (на всякий випадок). В скоєному щиро розкаявся. Прохав суд не призначати йому покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям у місцях позбавлення волі, зазначивши, що повністю усвідомив протиправність своєї поведінки, зробив належні висновки щодо недопустимості таких дій в подальшому. Вважав за можливе звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком, протягом якого він доведе своє виправлення.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження: прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ними визнаються та не оспорюються, зокрема, події кримінального правопорушення (часу, місця, способу вчинення) та винуватості обвинуваченого у його вчиненні; переконавшись, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позицій; роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, характеризуючих особу обвинуваченого, та необхідних для вирішення судом відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України питань щодо речових доказів та судових витрат.

На підставі викладеного, враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, які є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння змісту цих обставин обвинуваченим, суд приходить до висновку, щомало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ; це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, як носіння, зберігання, придбання бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу; його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.5 ст.12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 суспільно-небезпечне діяння містить склад злочину, який класифікується як тяжкий злочин.

За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанови від 24 жовтня 2003 року №7), досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, відповідно до положень ст.89 КК України являвся таким, що не має судимості (а.п.82, 83-87).

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №739/1140/18, припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашено або знято, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків попередньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі й при характеристиці особи, суперечить самій суті припинення судимості і є неприпустимим.

З урахуванням викладеного, обвинувачений ОСОБА_4 є особою, судимість якої погашена, а тому він вважається таким, який раніше не вчиняв злочину та не відбував покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем Збройних Сил України, має звання старшого солдата. З 16 серпня 2015 року по 20 жовтня 2016 року приймав участь в антитерористичній операції (а.с.69-81, 89). Станом на 31 березня 2023 року має вислугу років в Збройних Силах України 2 роки 3 місяці 3 дні (а.п.101). Обвинувачений ОСОБА_4 в період з 31 березня 2023 року по 04 червня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.п.113). Згідно службової характеристики ОСОБА_4 за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця-оператора зарекомендував себе опосередковано. Настанови, керівні документи та статути Збройних Сил України знає добре та намагається їх виконувати. Постійно працює над підвищенням свого професійного рівня. У службовій діяльності діє швидко та уважно, проявляє ініціативу. В колективі та серед безпосередніх командирів користується повагою. По характеру спокійний та врівноважений, не знятих дисциплінарних стягнень не має (а.п.114). На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №182 від 01 липня 2023 року обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (а.п.104). Обвинувачений ОСОБА_4 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п.66-68). По місцю проживання за останні два роки характеризується негативно як особа, на яку надходять скарги в усній формі від жителів громади та яка зловживає алкогольними напоями, їздить машиною на великій швидкості (а.п.91). Суд критично оцінює надану Устинівською селищною радою 07 травня 2024 року за вих.№01-12/224 таку характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 та не вважає її достатньою для висновку про антисоціальну спрямованість особи останнього з огляду на те, що: 1) у складеній пізніше в часі досудовій доповіді стосовно ОСОБА_4 від 13 серпня 2024 року, одним із джерел використовуваної органом з питань пробації інформації зазначена характеристика Устинівської селищної ради, згідно якої скарг від жителів на його поведінку та компрометуючих матеріалів до селищної ради не надходило; 2) в наданих прокурором суду матеріалах кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутні докази притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку та (або) Правил дорожнього руху. Згідно відповіді КНП «Устинівська районна лікарня» Устинівської селищної ради Кіровоградської області обвинувачений ОСОБА_4 на «Д» обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває. За медичною допомогою до цих спеціалістів не звертався (а.п.94). За змістом досудової доповіді, складеної стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі, окремих осіб, оцінюється як середній. Дослідження інформації, що характеризує особу за міцем його проживання, умов життєдіяльності і відносин у суспільстві, результати оцінки ризиків вчинення ним повторного кримінального правопорушення та імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (а.п.44-45). Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом'якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття з огляду на критичну оцінку обвинуваченим вчиненого ним протиправного діяння, його осуді та визнанні ним своєї вини у незаконному поводженні (носінні, зберіганні, придбанні) із бойовими припасами та вибуховими пристроями. Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «Бакланов проти Російської Федерації» (п.39 рішення від 09 червня 2005 року заява №68443/01) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмаїлов проти Російської Федерації» (п.38 рішення від 06 листопада 2008 року, заява №30352/03) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». На підставі викладеного, суд, відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, призначене в межах санкції ч.1 ст.263 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинений ним злочин, що, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідним характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Разом з тим,відповідно до положень ст.75 КК України, з урахуванням: особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який згідно положень ст.89 КК України являється таким, що раніше не вчиняв злочину та не відбував покарання; має середній ризик небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв'язки за місцем проживання за наявності сім'ї та двох малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні; його щирого каяття у вчиненому злочині та його осуді, щирому бажанні виправитись та не допускати в подальшому подібної протиправної поведінки; участі в Антитерористичній операції та безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України у зв'язку з військовою агресією російської федерації проти України; відсутності ухваленого стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обвинувального вироку, який набрав законної сили за фактом самовільного залишення ним військової частини або місця служби та презумпції невинуватості особи, закріпленої в ст.62 Конституції України; відсутності тяжких наслідків вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення у виді шкоди, заподіяної здоров'ю громадян та (або) їх майну, а також обставин, які обтяжують його покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України. Відповідно до п.3 ч.1 ст.118, ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта в загальному розмірі 12873 грн. 76 коп. (за проведення експертизи зброї №СЕ-19/112-24/6137-БЛ від 09 травня 2024 року в сумі 1514 грн.56 коп.; експертизи зброї №СЕ-19/119-24/6134-БЛ від 14 травня 2024 року в сумі 1514 грн. 56 коп.; судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/112-24/6144-ВТХ від 10 травня 2024 року в сумі 4543 грн. 68 коп.; судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/112-24/6145-ВТХ від 10 травня 2024 року в сумі 5300 грн. 96 коп.) підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 371, 373-376, 392, 394, 395, 532 КПК України, суд, У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні:

1) змив на марлевий тампон з корпусу бойової гранати, поміщений до паперового конверту із пломбою G17-0401113; змив на марлевий тампон з підривача типу УЗРГМ у паперовому конверті із пломбою G17-0401114; шість 7,62-мм (7,62х54 мм, R) патронів у спеціальному пакеті №0833111; один 14,5 мм (14,5 х 114 мм) патрон та одна частина боєприпасу - запалювальна куля миттєвої дії від 12,7-мм (12,7х108 мм) у спеціальному пакеті №5695362; один уніфікований підривач ручної гранати дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) у спеціальному пакеті №1009636 та бойова ручна граната оборонної дії типу Ф-1 у спеціальному пакеті №1009635, які здані до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області, - знищити;

2) флеш-карту накопичувач «goodram Micro SD 32Gb», на якій зафіксовано відеозапис слідчої дії - огляду території домоволодіння ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , поміщений до паперового конверту, опечатаного биркою №NPP-0018180, - залишити в матеріалах кримінального провадження №403/311/24 (провадження №1-кп/403/26/24) протягом усього часу їх зберігання;

3) один оптичний диск «MyMEDIA MyDVD-R 4,7 Gb 16х120 min» із відеозаписом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 , поміщений до паперового конверту та опечатаного биркою №NPP-0018179, - залишити в матеріалах кримінального провадження №403/311/24 (провадження №1-кп/403/26/24) протягом усього часу їх зберігання;

4) один оптичний диск «MyMEDIA MyDVD-R 4,7 Gb 16х120 min» із відеозаписом слідчого експерименту зі підозрюваним ОСОБА_4 , поміщений до паперового конверту та опечатаного биркою №NPP-0018178, - залишити в матеріалах кримінального провадження №403/311/24 (провадження №1-кп/403/26/24) протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Брусівка Устинівського району Кіровоградської області (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 08 квітня 2008 року Устинівським РВ УМВС України в Кіровоградській області), на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у даному кримінальному провадженні за проведення:

1) експертизи зброї за експертною спеціалізацією 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» №СЕ-19/112-24/6137-БЛ від 09 травня 2024 року в розмірі 1514 грн. 56 коп. (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень п`ятдесят шість копійок);

2) експертизи зброї за експертною спеціалізацією 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» №СЕ-19/112-24/6134-БЛ від 14 травня 2024 року в розмірі 1514 грн. 56 коп. (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень п`ятдесят шість копійок);

3) судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/112-24/6144-ВТХ від 10 травня 2024 року в розмірі 4543 грн. 68 коп. (чотири тисячі п`ятсот сорок три гривні шістдесят вісім копійок);

4) судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/112-24/6145-ВТХ від 10 травня 2024 року в розмірі 5300 грн. 96 коп. (п`ять тисяч триста гривень дев`яносто шість копійок).

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1