Провадження № 1-кс/638/3246/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваної ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання слідчого слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000167 від 18.09.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, українки, громадянки України, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2024р. слідчий слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню № 0000167 від 18.09.2024, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, в обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні слідчого відділу ХРУП №3 ГУ Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 18.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

У ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження 02.10.2024 повідомлено громадянку України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що старший сержант з матеріального забезпечення 3-го артилерійської батареї 2-го артилерійського дівізіону ОСОБА_7 , що проходить військову службу у ВЧ № НОМЕР_1 , 16.09.2024 отримав направлення на проходження ВЛК до ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» для визначення стану здоров`я з метою встановлення придатності до подальшої військової служби.

В подальшому, під час зустрічі із своєю знайомою ОСОБА_8 . ОСОБА_7 повідомив, що має проблеми із проходженням медичної (військово-лікарською) комісією та у зв`язку із чим не вкладається у строки її проведення.

ОСОБА_8 повідомила, що її знайома ОСОБА_9 може допомогти у вирішенні питання із проходженням ВЛК, оскільки остання неодноразово наголошувала на тому, що має тісні стосунки із лікарями медичних закладів міста Харкова та має можливість допомогти у вирішенні будь-якого питання пов`язаного із військовослужбовцями.

Надалі 20.09.2024 близько 14 год. 20 хв. ОСОБА_6 зустрілась із ОСОБА_7 та його знайомою ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_3 та під час вказаної зустрічі повідомила, що вирішить питання з проходженням ВЛК у ДУ «ТМО МВС України по Харківській області».

В ході вказаної зустрічі у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на одержання грошових коштів у якості неправомірної вигоди від ОСОБА_7 та усвідомлюючи, що вона має можливість вплинути на прийняття рішення на час проходження медичної (військово-лікарською) комісії, повідомила ОСОБА_7 , що вона може допомогти у вирішенні питання із проходженням медичної (військово-лікарською) комісії.

Надалі реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання під час зустрічі ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_7 , що для вирішення вказаного питання їй необхідно надати 20000 грн. для узгодження питання із лікарями для його госпіталізації з метою продовження строку проходження медичної (військово-лікарською) комісії та 28000 доларів США для оформлення йому в подальшому ІІ групи інвалідності для списання ОСОБА_7 та можливості виїзду за кордон.

В подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на співробітників ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» 02.10.2024 близько 14 год 00 хв. зустрілась із ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_3 та повторно наголосила на необхідності надання неправомірної вигоди у розмірі 20000 грн. для узгодження питання із лікарями для його госпіталізації з метою продовження строку проходження медичної (військово-лікарською) комісії та 28000 доларів США для оформлення йому в подальшому ІІ групи інвалідності для списання ОСОБА_7 та можливості виїзду за кордон із конкретним визначенням параметрів та умов його розрахунку.

Надалі, ОСОБА_6 02.10.2024 у невстановленому в ході досудового розслідування місці, використовуючи приятельські стосунки, діючи умисно, супроводжуючи ОСОБА_7 домовилась про направлення до лікаря-хірурга та, без лікарського обстеження ОСОБА_7 , отримала медичну картку амбулаторного хворого № 142880 на ім`я ОСОБА_7 , та в подальшому ОСОБА_6 наголосила на необхідності передачі їй раніше оговорених грошових коштів у розмірі 20000 грн. для узгодження питання із лікарями для його госпіталізації з метою продовження строку проходження медичної (військово-лікарською) комісії та 28000 доларів США для оформлення йому в подальшому ІІ групи інвалідності для списання ОСОБА_7 та можливості виїзду за кордон та близько 16 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 передала ОСОБА_6 20000 грн. та 28000 доларів у сумці чорного кольору.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчинені вказаного кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування доказами, як окремо так і у їх сукупності, зокрема:

- повідомлення про кримінальне правопорушення в порядку ст. 214 КПК України;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_7 ;

- протоколами за результатом проведення негласних (слідчих) розшукових дій, які на теперішній час розсекречено та долучено до матеріалів кримінального провадження;

- протоколом огляду та ідентифікації імітаційного засобу;

- протоколом огляду особи та вручення імітаційного засобу;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення;

- протоколом обшуку, проведених у кримінальному провадженні та іншими, зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, приховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

На теперішній час стороною обвинувачення вживаються заходи щодо встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , у тому числі допити свідків, відшукання речей та документів, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, а також встановлення можливих співучасників злочину.

Аналізуючи поведінку та особу підозрюваної ОСОБА_6 , а також матеріали кримінального провадження сторона обвинувачення приходить до наступних висновків:

Так, ОСОБА_6 через тяжкість інкримінованого їй кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі на тимчасово окупованій території України, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369-2 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з конфіскацією майна.

Окрім того, відповідно до ст. 75 КК України, у разі засудження особи за корупційний злочин, суд не може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням цієї особи, а також відповідно до ст. 69 КК України, у разі засудження особи за корупційний злочин, суд не може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Той факт, що у разі засудження за вчинення даного кримінального правопорушення, до ОСОБА_6 як основне покарання, судом може бути застосоване лише покарання у виді позбавленні волі строком від трьох до восьми років з конфіскацією майна, сам по собі є одним з ризиків, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_6 у майбутньому, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування від органів досудового розслідування та суду.

Підозрювана ОСОБА_6 може знищити або вжити заходів до знищення або переховування документів, щодо своєї злочинної діяльності, у тому числі матеріалів виконавчих проваджень, а також інші документи, котрі ще не віднайдені та не вилучені органом досудового розслідування, зокрема перевіряються інші факти вчинення аналогічних злочинів, а також, речей та інших доказів по кримінальному провадженню, які можуть бути використані як докази її винуватості в суді.

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст.177 КПК України, знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Підозрювана ОСОБА_6 може тиснути та впливати на свідків, деякі з яких до теперішнього часу ще не допитані у цьому кримінальному провадженні.

Підґрунтям такого ризику є те, що підозрювана ОСОБА_6 особисто знайома зі свідками в даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 ; ОСОБА_7 , їй відомі їх анкетні дані, контактні дані, місце проживання та можливого перебування. А тому, не можна виключати ризик, що ОСОБА_6 , знаходячись на свободі може впливати на вказаних свідків та схиляти її до зміни показань на його користь, що може перешкодити встановленню істини по справі.

Враховуючи викладене, існує ризик здійснення реального тиску на вказаних осіб з боку ОСОБА_6 .

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, органом досудового слідства, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність обґрунтованих ризиків передбачених п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відтак у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваної ОСОБА_6 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. З метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою підозрюваної ОСОБА_6 не зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише повна ізоляція від суспільства може запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також гарантувати виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи підозрюваної, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, є особою, яка усвідомлювала протиправність своїх дій, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків, враховуючи, суспільно-політичну ситуацію в державі необхідність боротьби з корупцією, а також враховуючи передбачену санкцією статті конфіскацію майна при вирішенні питання розміру застави, вважаю, що вона має складати не менше 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно із ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік складає 1 211 200 грн. та у вказаному випадку визначити необхідність виконання ОСОБА_6 наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися із міста Харкова та Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого їй злочину; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У даному випадку застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків та запобігати ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Сторона обвинувачення в судовому засіданні підтримали подане клопотання, посилаючись на обставини зазначені у його змісті, просили його задовольнити.

Сторона захисту проти задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечувала, посилаючись на необґрунтованість ризиків, наведених у клопотанні про обрання запобіжного заходу, на неправильність кваліфікації вчиненого правопорушення, хворобу підозрюваної і потребу постійного прийому ліків, надавши суду копії медичної документації.

Підозрювана підтримала думку свого захисника.

Слідча суддя, вислухавши позицію сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановила наступне.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Слідча суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження суд не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідча суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч .3 ст. 396-2 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України суд зауважує, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення обвинуваченими відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідча суддя вважає встановленими існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вплив на свідків.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідча суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб на свідків, з метою не надання ними свідчень, зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Суд ставиться критично до тверджень захисника, що в умовах ізоляції, підозрювана не зможе отримувати належного лікування.

З урахуванням викладеного, при вирішенні питання обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, дані про особу підозрюваної, вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та тому обирає їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно, тому слідчий суддя погоджуючись с думкою слідчого та прокурора, наведеної у клопотанні, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, визначає заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 211 200 грн.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання слідчого слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000167 від 18.09.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, українки, громадянки України, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_11 и, ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» не більше 60 (шістдесяти) днів, тобто до 1 грудня 2024 року.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором цієї особи в порядку, передбаченому ст.ст. 111, 112 КПК України.

Визначити суму застави у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 211 200 гривень 00 копійок, яку можливо внести на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області, код одержувача 26281249, МФО банку 820172, банк Державна казначейська служба України, м. Київ, рахунок отримувача UA0006674, призначення платежу - застава, справа № ___, підозрюваний (прізв., ініціали) платник (прізв., ініціали).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_6 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 , наступні обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися із міста Харкова та Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі слідчого ізолятору.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа слідчого ізолятору негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та слідчу суддю Дзержинського районного суду м. Харкова.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Роз`яснити підозрюваній, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів, а ОСОБА_6 в той же строк, з моменту вручення їх копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1