Провадження № 1-кп/202/266/2024
УХВАЛА

25 липня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_4 ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_5 ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м.Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000661 від 15 червня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000661 від 15 червня 2023 року відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.2 ст.289 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив суд продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначив, що обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачені, розуміючи тяжкість покарання, яке їм загрожує, у разі визнання їх винуватими у вчинених кримінальних правопорушень, з метою уникнення від відповідальності, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, з метою зміни останнім своїх показів. Крім того зазначив, що обвинувачені не мають офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатен забезпечити їх рівень життя, в результаті чого є всі підстави вважати, що обвинувачені також можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 просив у задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити. Суду зазначив, що прокурором не було надано будь-яких доказів, які доводять існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 КПК України. Враховуючи міцні соціальні зв`язки його підзахисного та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, просив суд відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 та змінити останньому запобіжний захід на інший, не пов`язаний із триманням під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 підтримав позицію ОСОБА_7 та просив у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його підзахисному відмовити. В обґрунтування заперечень також зазначив, що будь-яких доказів на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України прокурор суду не надав. Також зазначив, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки та матір похилого віку, яка потребує постійного догляду. Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на потерпілого взагалі відсутній, оскільки потерпілий вже був допитаний у суді, де зазначив, що будь-якого фізичного та психологічного насилля до нього застосовано не було. На підставі викладеного просив суд змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт, який у повній мірі забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Обвинувачені підтримали позицію своїх захисників.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 липня 2024 року відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 01 вересня 2024 року включно.

Мотивуючи клопотання про продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначає, що існують ризики того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 інкримінований злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому у суду є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у інкримінованому злочині, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 можуть переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинувачених вчинити інше кримінальне правопорушення також продовжує існувати, оскільки обвинувачені не мають офіційного джерела доходів та сталого заробітку або навчання.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі та вчинення інших кримінальних правопорушень має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Згідно обвинувального акту обвинувачені раніше судимі за вчинення корисливих злочинів, не працевлаштовані. Вищезазначені обставини підтверджують існування ризику, передбаченого п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілого у вказаному кримінальному провадженні прокурором у судовому засіданні доведений не був, оскільки стадія допиту потерпілого судом вже закінчилась.

Разом із цим,враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, осіб обвинувачених, маються всі підстави вважати, що на даній стадії, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.178,197,331,372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 22 вересня 2024 року включно.

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 22 вересня 2024 року включно.

Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1