УХВАЛА

Іменем України

07.11.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, подане слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 ,

погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні №0000212 від 03.08.2022,

стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні малолітнього сина ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 діб.

Як зазначено у клопотанні, 21.06.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, ОСОБА_5 призвано на військову службу за призовом під час проведення загальної мобілізації.

21.06.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №162 ОСОБА_5 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст.3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 20.07.2022 о 09 год 00 хв самовільно залишив підрозділ військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 , та обов`язки військової служби не виконує, перебуваючи поза межами військової частини проводить час на власний розсуд.

У зв`язку з наявністю достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, 19.09.2024 ОСОБА_5 направлено письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення орган досудового розслідування підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: повідомленням військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення самовільного залишення військової частини ОСОБА_5 ; актом службового розслідування, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 щодо самовільного залишення військової частини ОСОБА_5 ; наказом командира військової частини про результати службового розслідування щодо самовільного залишення військової частини ОСОБА_5 ; рапортом від 20.07.2022 щодо виявлення факту самовільного залишення військової частини ОСОБА_5 ; наказом командира військової частини про призначення ОСОБА_5 на посаду у військовій частині; протоколом допиту свідків - військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які повідомили про факт самовільного залишення військової частини ОСОБА_5 ; відомостями із медичних закладів про відсутність звернень ОСОБА_5 за медичною допомогою; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

20.09.2024 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук, у зв`язку із тим, що його місце знаходження невідоме.

25.09.2024 за клопотанням сторони обвинувачення щодо підозрюваного ОСОБА_5 отримано ухвалу Богунського районного суду м. Житомира про дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

02.10.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено у зв`язку із оголошенням в розшук підозрюваного.

06.11.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено, у зв`язку із встановленням місця знаходження підозрюваного.

06.11.2024 о 14:15 год підозрюваного ОСОБА_5 затримано на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 25.09.2024 про дозвіл на затримання з метою його приводу для участі при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий вказує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , сторона обвинувачення, вказує, що метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення тобто ризикам, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, наявний реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а саме позбавлення волі строком від п`яти до десяти років. У зв`язку із цим, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Так, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки військовослужбовець ОСОБА_5 20.07.2022 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без поважних причин та безпідставно був відсутній на службі понад 2 роки, проводив час на власний розсуд.

Слідчий вважає, що з урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_5 , жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, не забезпечить належну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних дій та спробам останнього перешкоджати досудовому розслідуванню.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні вказав, що з клопотанням не погоджується, від органів досудового розслідування не переховувався та не має такого наміру, вину у скоєному частково визнає, у задоволенні клопотання просить відмовити.

Захисник у судовому засіданні вказав, що клопотання вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, а відомості, викладені у клопотанні, не підтвердженими належними доказами. З 2015 року підозрюваний добровільно став на захист держави, з початком повномасштабного вторгнення рф підозрюваний добровільно став до лав ТРО м. Запоріжжя. ВЛК щодо підозрюваного не проводили, ОСОБА_5 має захворювання посттравматичний розлад, після повернення із зони АТО з 2016 року перебував на лікуванні, про що захисник надав відповідні письмові докази. Накази, копії яких долучено до клопотання, до відома підозрюваного не доводились. Документів, які підтверджують проходження підозрюваним військової служби у ВЧ НОМЕР_1 , слідчим не надано. Після того, як стало відомо про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, відразу зв`язались зі слідчим, він не переховувався, до слідчого підозрюваний прибув добровільно. Ризики, на які посилається слідчий, не підтверджені доказами. У задоволенні клопотання просив відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000212 від 03.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

19.09.2024 ОСОБА_5 направлено поштовим зв`язком письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а також 20.09.2024 вручено в/ч НОМЕР_1 , за місцем роботи підозрюваного, у відповідності до приписів ч.2 ст.135 КПК України.

Отримання поштовим зв`язком 29.09.2024 ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення з правою кваліфікацією за ч. 5 ст. 407 КК України, останній підтвердив власноручною розпискою на повідомленні про підозру, копія якого долучена до матеріалів клопотання, а також в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликались слідчий та прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

З клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

На переконання слідчого судді, слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, обставини та характер можливого правопорушення, а саме що ОСОБА_5 самовільно залишив місце служби та не повідомляв про місце свого перебування компетентні органи, є підстави припускати, що у разі не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Стосовно доводів сторони захисту слідчий суддя враховує, що з наданих ними документів дійсно вбачається наявність у ОСОБА_5 захворювань посттравматичного стресового розладу, залишкові явища акубаротравми, неускладненої гіпертонії, однак доказів того, що у зв`язку з наявними захворюваннями до підозрюваного не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, матеріали клопотання не містять. Обґрунтованості підозри ОСОБА_5 щодо скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, доводи сторони захисту також не спростовують.

Так, не заслуговують на увагу доводи захисника, що надані слідчим докази на підтвердження обставин, викладених в клопотанні, є неналежними та недопустимими, з огляду на те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя не надає оцінку зібраним доказами на предмет їх належності, допустимості і достатності, а лише оцінює наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може бути причетний до вчинення того чи іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, оцінивши в сукупності додані до клопотання докази, за наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Дані обставини є істотними і такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а тому подане клопотання про застосування запобіжного заходу підлягає задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням приписів п.3 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20.12.2024 включно, без визначення застави.

Строк дії ухвали до 20.12.2024 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 16-05 год 08.11.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1