Справа № 591/3591/24
Провадження № 1-кс/591/3105/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчої ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню,

В С Т А Н О В И В :

Володілець майна ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, яке заявник та захисник підтримали та мотивували тим, що 29 серпня 2024 року Зарічним районним судом м. Суми було накладено арешт на ноутбук та мобільний телефон з сім картками, які раніше були виявлені під час обшуку 21 серпня 2024 року за місцем проживання ОСОБА_3 . На думку заявників, потреба в арешті відпала, оскільки орган досудового розслідування мав достатньо часу для проведення відповідних досліджень з телефоном, а подальший арешт безпідставно порушує його права.

Слідча заперечила проти задоволення клопотання, мотивуючи це тим, що майно не втратило значення для провадження як речовий доказ.

Суд, дослідивши надані матеріали, приходить наступних висновків.

Встановлено та не заперечено сторонами, що 29 серпня 2024 року по кримінальному провадженню № 0000010, відкритому 28 лютого 2024 року за ознаками ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 388 КК України, за фактами привласнення та реалізації майна, незаконних дій з арештованим майном, одержання неправомірної вигоди, вчиненого службовими особами ДФТГ м. Суми, було накладено слідчим суддею арешт на згадане майно, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів.

Підтвердження закінчення досудового розслідування по провадженню суду надано не було, як і не спростовано тверджень сторони володільця майна про те, що необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії слідчий не був позбавлений можливості провести (що є цілком вірогідним, з огляду на тривалість розслідування).

На думку суду, зі змісту ст. 174 КПК України випливає, що скасування арешту майна в контексті цієї норми, можливе за умови наявності певних обставин, які зазначає сторона, що не могли бути відомі суду під час накладення арешту і суттєво впливали б на прийняте судом рішення або якщо вони доведуть, що відпала потреба в такому арешті чи якщо він накладений необґрунтовано.

В свою чергу, в контексті вимог ст.ст. 16, 22, 26 КПК України, наявність потреб в подальшому застосуванні накладеного арешту насамперед покладається на орган досудового розслідування (прокурора), який і повинен доводи зазначені обставини.

Проте, відсутність вагомих та підтверджених заперечень проти нього, тривалість провадження, свідчать про незацікавленість сторони обвинувачення в подальшому утриманні зазначеного майна та в його арешті, що також доводить і ту обставину, що подальший арешт більше безпідставно порушуватиме права володільця майна, ніж сприятиме досягненню мети провадження.

Крім цього, в контексті вирішення згаданого питання, суд виходить і з загальновідомої обставини щодо здійснення в цей час збройної агресії проти України, внаслідок чого в країні введений воєнний стан, що створює для громадян додаткові труднощі, крім безпідставного обмеження права володіння, користування та розпорядження власністю, тим більше тієї, що сприяє комунікації.

До того ж, суду підтверджено та не спростовано протилежною стороною тих обставин, що дійсно ОСОБА_3 перебуває в складі ДФТГ та приймає безпосередню участь в виконанні певних завдань по відсічі збройної агресії, а також те, що на вилученому мобільному телефоні встановлено спеціальне програмне забезпечення, яке сприяє цьому та встановлення якого на інший пристрій є ускладненим та потребує тривалого часу, що може поставити під загрозу обороноздатність регіону та можливість захисту цивільного населення області.

З огляду на наведене, враховуючи, що суду не доведено представником держави необхідності подальшого утримання майна, з огляду на значну тривалість провадження, значення для справи вказаного заявником майна вже повинно бути зафіксовано шляхом проведення відповідних слідчих дій з ним, а впродовж тривалого часу розгляду суду так і не були надані матеріали, які б підтверджували значення для справи наведеного майна, беручи до уваги п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, а також те, що, всупереч вимогам ст.ст. 22, 26 КПК України, органом досудового розслідування не подано жодних вагомих та підтверджених заперечень стосовно клопотання, на думку суду, в подальшому застосуванні накладеного арешту відпала потреба, оскільки подальше його застосування в цій ситуації більше порушуватиме право власності особи, може мати більш негативні наслідки для неї, а також для обороноздатності країни, регіону та для захисту і безпеки населення, ніж сприятиме досягненню мети провадження, тому клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити

Скасувати арешт ноутбука DELL Latiude, модель E5440, чорного кольору, S/N НОМЕР_1 та мобільного телефону марки Redmi Note 11, модель НОМЕР_2 , темно-синього кольору, IMEI 1 НОМЕР_3 , IMEI 2 НОМЕР_4 із сім-карткою «Vadafone» НОМЕР_5 та сім-карткою «Київстар» НОМЕР_6 , накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 серпня 2024 року (справа № 591/3591/24, провадження № 1-кс/591/2499/24) по кримінальному провадженню №0000010.

Ухвала не оскаржується, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1