КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5046/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 на бездіяльність службових осіб Державного бюро розслідувань щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 16 травня 2024року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідування внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення від 16 травня 2024 року.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, як зазначає адвокат, слідчий суддя істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. Зокрема, слідчий суддя проігнорував вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України, яка зобов`язує слідчого внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення та розпочати досудове розслідування. Жодних виключень вказана норма не містить. Окрім того, висновки слідчого судді про те, що правопорушення є предметом дослідження в рамках іншого провадження, не відповідають фактичним обставинам, викладеним у заяві про кримінальне правопорушення від 16 травня 2024 року.

Аналіз положень закону України та нормативних актів щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР дає підстави для висновку, що чинні процесуальні норми законодавства не передбачають для слідчого іншої альтернативи, ніж невідкладне внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, і такий обов`язок слідчого не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Наведене підтверджується імперативними положеннями ч. 4 ст. 214 КПК, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Також адвокат наголошує, що на стадії відкриття кримінального провадження питання наявності чи відсутності події злочину не вирішується, оскільки без проведення необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, збору достатньої інформації зробити висновок про наявність чи відсутність події злочину - неможливо.

Таким чином, на переконання адвоката, уповноважені особи ГСУ ДБР зобов`язані внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. Слідчий суддя, відмовивши у задоволенні скарги сторони захисту, допустив істотне порушення вимог ч. 1 ст. 214 та ч. 1 ст. 2 КПК України.

Також, на думку захисника, що доводи скарги про бездіяльність ГСУ ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінальних правопорушень, фактично не були предметом дослідження слідчого судді, оскільки слідчий суддя в судовому рішенні надав оцінку змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення із зазначенням, що в заяві про вчинення злочину не наведено об`єктивних даних та не надано доказів, які би свідчили про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. Однак, в заяві про вчинення злочину від 16 травня 2024 року ґрунтовно та детально розписана наявність всіх складових злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. Проте, існують відомості, що можуть свідчити про внесення атестованими судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз завідомо неправдивих відомостей до проведених в іншому кримінальному провадженні експертних висновків, про що детально зазначено у поданій заяві, а висновки слідчого судді, що у поданій заяві не наведено об`єктивних даних, які б свідчили про ознаки кримінального правопорушення, не відповідає фактичним обставинам.

Щодо строку на апеляційне оскарження, то адвокат наголошує на тому, що розгляд скарги відбувся за їхньої відсутності. Повний текст ухвали був отриманий лише 8 липня 2024 року, і до отримання повного тексту ухвали не були відомі мотиви її прийняття, у зв`язку з чим була відсутні можливість встановити наявність чи відсутність підстав для оскарження ухвали. Лише після отримання повного тексту ухвали були встановлені істотні порушення слідчим суддею вимог КПК України, невідповідність його висновків фактичним обставинам ймовірного правопорушення, що і стало підставою для подання апеляційної скарги.

Адвокат ОСОБА_7 , належним чином повідомлена про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явилась, будь-яких заяв та клопотань не подавала.

Зважаючи на позицію слідчого, положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, позицію слідчого ОСОБА_6 , який не заперечував проти поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що 17 травня 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність уповноважених осіб ДБР щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР (ас. 1).

Адвокат ОСОБА_11 про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений у встановленому законом порядку (ас. 12,14), проте, в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань та заяв не подавав, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим розгляд скарги відбувся за його відсутності.

За результатами розгляду скарги слідчим суддею 27 травня 2024 року постановлена оскаржувана ухвала.

Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, про що зазначено і в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України у разі, якщо ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З огляду на те, що адвокат ОСОБА_11 викликався до суду, був обізнаний про розгляд скарги в суді першої інстанції, з урахуванням положень п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді для нього обчислюється з дня оголошення вказаної ухвали, тобто, з 27 травня 2024 року. Останній день для подачі апеляційної скарги є 1 червня 2024 року (субота). Однак, з урахуванням положень ч. 1 ст. 115 КПК України, останній день подачі апеляційної скарги є 3 червня 2024 року - понеділок, перший робочий день.

Однак, апеляційна скарга іншим адвокатом - адвокатом ОСОБА_7 подана до суду апеляційної інстанції шляхом направлення електронною поштою 12 липня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були об`єктивно непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.

Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Адвокат ОСОБА_7 не брала участь у розгляді скарги. Матеріали справи не містять також даних про направлення копії оскаржуваної ухвали зацікавленим особам. Згідно з даними, наявними у справі, адвокат ОСОБА_7 отримала копію оскаржуваної ухвали лише 8 липня 2024 року (ас. 26), коли і змогла ознайомитись з обґрунтуванням прийнятого рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження в інтересах ОСОБА_8 ухвали слідчого судді від 27 травня 2024 року, як пропущений з поважних причин.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів доходить такого висновку.

З наявних матеріалів судового провадження встановлено, що 16 травня 2024 року електронною поштою адвокат ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_8 звернувся до ГСУ ДБР з заявою про вчинення в межах кримінального провадження № 0000876, в якому ОСОБА_8 повідомлено про підозру, експертами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України (ас. 3-10).

Оскільки відомості про зазначені кримінальні правопорушення до ЄРДР не внесені, адвокат звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ДБР, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 16 травня 2024 року.

В обґрунтування скарги заявник вказав встановлені вище обставини, зазначивши про те, що наведені обставини свідчать про бездіяльність посадових осіб органу досудового розслідування, у зв`язку з чим просив зобов`язати уповноважених осіб ДБР внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення відповідно до заяви та розпочати розслідування.

Відмовляючи у задоволенні скарги, в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя послався на те, що за змістом поданої скарги представник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_11 звернувся до ДБР з заявою про вчинення судовими експертами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 384 КК України - введення в оману органу досудового розслідування шляхом надання завідомо неправдивого висновку експерта. При цьому заявник зазначив, що ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000876, у якому гр. ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч.1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України. Підозра, що висунута гр. ОСОБА_8 у рамках зазначеного вище провадження, сфальсифікована органом досудового розслідування, оскільки економічне та товарознавче експертне дослідження, яке є основою висунутої підозри, проведене непрофесійно, тому що до висновків внесені неправдиві відомості щодо показників, яким мають відповідати вироби. Крім того, під час експертних досліджень експерти проігнорували запитання слідства, з власної ініціативи дослідили товари на відповідність технічним умовам та технічним специфікаціям, зазначеним у договорах закупівлі таких товарів.Заявник наполягав, що під час проведення економічної експертизи експерти встановили факти понесення збитків Міністерством оборони України, приймаючи до уваги вартість майна, яке не було поставлене та за яке зазначене Міністерство не сплатило кошти.

Отже, заявник, звертаючись до ДБР із заявою про вчинення кримінального правопорушення, ініціював порушення нового кримінального провадження відносно судових експертів з метою з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у межах кримінального провадження № 0000876.

Слідчий суддя дійшов висновку, що нове кримінальне провадження, на порушенні якого наполягає заявник, за своїм змістом має віддзеркалювати обставини кримінального провадження № 0000876.Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів, клопотань, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК, а, відтак, принцип змагальності сторін кримінального провадження забезпечується шляхом протилежності інтересів сторін цього провадження, що найефективніше забезпечує повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій.

З урахуванням наявності спільного підґрунтя інтересів сторін кримінального провадження та єдності обставин, на встановлення яких спрямовані зусилля таких суб`єктів, логічним є висновок, що порушення паралельного кримінального провадження не є обґрунтовано необхідним для реалізації визначених ст. 2 КПК завдань, однак може бути спробою вчинення впливу на сторону обвинувачення під час здійснення досудового розслідування.

З посиланням на норми КПК України, слідчий суддя вказав, що відповідальність за ст. 384 КК настає лише після дослідження та оцінки експертного висновку та інших доказів щодо дійсності фактів та обставин вчинення інкримінованих злочинів, у зв`язку з чим до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні № 0000876, яке буде об`єктивно свідчити про відсутність або наявність у діях ОСОБА_8 складу злочину за ч. 5 ст. 190 КК України, оцінка документів, що стали підставою для здійснення досудового розслідування та оголошення підозри, як таких, що є завідома підробленими, є необґрунтованою та передчасною.

Окрім того, оцінка слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення у ньому інформації саме про кримінальне правопорушення є обов`язковим етапом реалізації визначених КК та КПК завдань.

За встановлених обставин слідчий суддя дійшов висновку щодо відсутності у заяві адвоката ОСОБА_9 достатніх об`єктивних даних, які б свідчили про те, що описані у поданій заяві події свідчать, що існує ймовірність вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, і доводи апеляційної скарги правильність такого висновку не спростовують.

Чинним КПК закріплено процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).

Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК).

Зазначена процедура свідчить про наявність певних критеріїв для віднесення викладеної у повідомленні про кримінальне правопорушення інформації та обставин, які можуть свідчити або не свідчити про вчинення кримінальних правопорушення, внаслідок чого вирішується питання внесення чи невнесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підстави та порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298. Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела ; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК.

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені у ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З матеріалів провадження встановлено, що 22 травня 2024 року листом за підписом керівника відділу Управління ГСУ ДБР ОСОБА_16 адвокату ОСОБА_17 повідомлено про відсутність достатніх підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР по заяві від 16 травня 2024 року (ас. 17-18).

При цьому у вказаному листі зазначено, що у зверненні не наведено жодних обставин надання завідомо неправдивого висновку судовими експертами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а лише міститься аналіз окремо взятих технічних роздруківок, які жодним чином не впливають на загальні результати за висновками експертів за результатами проведення комплексної судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, товарознавчої та економічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000876.На підставі власних умовиводів у зверненні висуваються перебільшення щодо вчинення кримінального правопорушення без посилання на конкретну особу, яка вчинила конкретні неправомірні дії, що становлять об`єктивну сторону кримінального правопорушення.Відсутність у зверненні посилань на конкретні обставини, що підтверджують реальність події злочину, не дає можливості розглядати його як заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1 ст.303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Також зі змісту наявних у судовому провадженні даних беззаперечно встановлено, що обставини, на які посилається сторона захисту у заяві про вчинення експертами кримінального правопорушення, є предметом дослідження в рамках іншого кримінального провадження, у межах якого ОСОБА_8 повідомлено про підозру, і, як обґрунтовано зазначив слідчий суддя, нове кримінальне провадження, на порушенні якого наполягає заявник, за своїм змістом має віддзеркалювати обставини кримінального провадження № 0000876.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і про те, що заявник, звертаючись до ДБР з заявою про вчинення кримінального правопорушення, ініціював порушення нового кримінального провадження відносно судових експертів з метою з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у межах саме кримінального провадження № 0000876.

Проте, наведені адвокатом у заяві обставини підлягають перевірці в сукупності з іншими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Встановлені під час апеляційного розгляду обставини спростовують доводи апеляційної скарги адвоката про те, що обставини скарги фактично не були предметом дослідження слідчого судді.

Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, у тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, а тому оскаржувана ухвала слідчого судді, яка є законною та обґрунтованою, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити адвокату ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , - залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність службових осіб Державного бюро розслідувань щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 16 травня 2024 року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4