Справа №345/4025/24
Провадження № 1-кс/345/600/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2024 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні № 0000379 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , який не працює, депутатом не являться, раніше судимого, востаннє 12.06.2024 Калуським міськрайонним судом, за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання із застосуванням ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки,-

встановив:

Старший слідчий СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні», та який в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими Законами України «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні».

ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення (злочин) проти власності за наступних обставин.

07.07.2024, приблизно о 20:30 год., ОСОБА_4 перебував у під`їзді АДРЕСА_3 , де в цей час помітив потерпілого ОСОБА_7 , який в той час мав при собі велосипед марки «PRIDE XC-2.0» та який піднімав його до квартири АДРЕСА_4 вказаного вище будинку, в якому проживає. В цей час, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, а саме велосипедом марки «PRIDE XC-2.0», який належить ОСОБА_7 . Визначивши майно потерпілого ОСОБА_7 об`єктом свого злочинного посягання та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, користуючись вигідною для себе обстановкою, а саме тим що потерпілий ОСОБА_7 є малолітнім та не міг вагомо перешкодити діями ОСОБА_4 , з метою особистого збагачення, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та з метою заволодіння майном ОСОБА_7 , застосував фізичне насильство, а саме схопив потерпілого ОСОБА_7 за голову та вдарив його до стіни, внаслідок чого останньому було спричинено фізичного болю, після чого відкрито викрав велосипед марки «PRIDE XC-2.0», вартістю 4 667, 00 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим довів свій злочинний умисел до кінця. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на суму 4 667, 00грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Старший слідчий вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів з метою виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не може запобігти зазначеним ризикам. Тому старший слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 календарних днів.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст.183, 184 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з наведених в ньому підстав та просила його задоволити, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та на даний час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого та обрати запобіжний захід домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисника, при цьому зазначив, що перебуває в тяжкому матеріальному становищі.

Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши копії матеріалів, якими старший слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри/обвинувачення не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Таким чином, на даний час підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні дій які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення (злочин) проти власності за наступних обставин. 07.07.2024, приблизно о 20:30 год., ОСОБА_4 перебував у під`їзді АДРЕСА_3 , де в цей час помітив потерпілого ОСОБА_7 , який в той час мав при собі велосипед марки «PRIDE XC-2.0» та який піднімав його до квартири АДРЕСА_4 вказаного вище будинку, в якому проживає. В цей час, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, а саме велосипедом марки «PRIDE XC-2.0», який належить ОСОБА_7 .

Визначивши майно потерпілого ОСОБА_7 об`єктом свого злочинного посягання та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, користуючись вигідною для себе обстановкою, а саме тим що потерпілий ОСОБА_7 є малолітнім та не міг вагомо перешкодити діями ОСОБА_4 , з метою особистого збагачення, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та з метою заволодіння майном ОСОБА_7 , застосував фізичне насильство, а саме схопив потерпілого ОСОБА_7 за голову та вдарив його до стіни, внаслідок чого останньому було спричинено фізичного болю, після чого відкрито викрав велосипед марки «PRIDE XC-2.0», вартістю 4 667, 00 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим довів свій злочинний умисел до кінця. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на суму 4 667, 00грн.

09.07.2024 ОСОБА_4 оголошено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України по кримінальному провадженню № 0000379 (а.с. 55-58).

Вказана підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом затримання від 08.07.2024, допитами свідків від 08.07.2024, протоколом огляду місця події від 08.07.2024та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності (а.с.8-54).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено в ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Таким чином, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слідчий суддя враховує не лише наявність у кримінальному провадженні вагомих доказів обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а й реальний ризик переховування підозрюваного від досудового розслідування та суду.

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставами вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування є те, що він, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення тяжкого умисного злочину у виді позбавлення волі та уникнення від кримінальної відповідальності, у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу може виїхати за межі Калуського району, області.

Підставами вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні є те, що він, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення тяжкого умисного злочину у виді позбавлення волі та уникнення від кримінальної відповідальності, у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінального провадження схиляючи їх до надання неправдивих показань.

Підставами вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, є те, що він ніде не працює, без постійного джерела доходів,та раніше неодноразово судимий, вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, а тому існують підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою особистого збагачення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

До того ж, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя поряд з цим також враховує особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, те, що він ніде не працює, не має постійного доходу, раніше неодноразово судимий, зокрема 12.06.2024 Калуським міськрайонним судом, за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання із застосуванням ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, та таким чином вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, що фактично унеможливлює здійснення за ним контролю з боку слідчого або прокурора у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до переконливого висновку, що клопотання необхідно задоволити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування.

Підозрюваним в судовому засіданні не доведено підстав та не надано доказів для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 183, 194 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком 60 днів по 08.09.2024 включно.

Виконання ухвали доручити ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали оголошений о 08.30 год. 15.07.2024.

Слідчий суддя