Справа № 953/8410/24
н/п 1-кс/953/6892/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2024 р. Київський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000833 від 08.07.2024, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 332 КК України, -

встановив :

16 вересня 2024 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , подане цього ж дня через канцелярію суду, про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000833 від 08.07.2024, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 332 КК України, в якому вона просить суд накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль Volkswagen Caddy, державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, vin транспортного засобу НОМЕР_2 .

Розгляд вказаного клопотання слідчий просила провести в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення підозрюваного та його захисника, з метою забезпечення арешту майна.

Клопотання погоджено з прокурором.

Слідчий в судове засідання не з`явилася, в матеріалах клопотання міститься заява останньої про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала, просила задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя зазначає, що санкція статті інкримінованого ОСОБА_4 злочину передбачає призначення покарання з конфіскацією майна.

З метою забезпечення арешту майна підозрюваного, суд вважає за необхідне розглядати клопотання без повідомлення власника майна та/або його представників враховуючи можливість його відчуження.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у вигляді конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Головним Управлінням Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000833 від 08.07.2022, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 332 КК України, а саме того, що останній у період часу з липня 2024 року по 11 вересня 2024 року діючи з корисливих мотивів, сприяв вчиненню незаконного переправлення особи через державний кордон України порадами, надбання засобів.

11.09.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України, в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

12.09.2024 ухвалою слідчого судді Київського р.с. м. Харкова до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 242 240 грн.

13.09.2024 ОСОБА_4 звільнено з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в зв`язку із внесенням застави.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_4 перебуває автомобіль Volkswagen Caddy, державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, vin транспортного засобу НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою за Інформаційно телекомунікаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України».

З огляду на зазначене, у слідчого судді є достатньо підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, за результатами розгляду даного кримінального провадження, може призначити ОСОБА_4 покарання у виді конфіскації майна. У зв`язку з чим приходить до висновку про доцільність накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному з метою забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна як виду покарання.

При цьому слід зазначити, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право власності є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону відчуження та розпорядження.

Крім того, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000833 від 08.07.2024 року, шляхом встановлення заборони на відчуження та розпорядження майном, що належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen Caddy, державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, vin транспортного засобу НОМЕР_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1