Справа № 731/590/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/846/24
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 вересня 2024 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 вересня 2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 296, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено строк тримання під вартою без визначення застави на строк 60 діб, тобто до 15 листопада 2024 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд обґрунтував свої висновки тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою замінити ОСОБА_8 запобіжний захід на менш суворий запобіжний захід.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що даний запобіжний захід є занадто суворим, а вказані прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими та недоведеними. Вказує, що суд в своєму рішенні не мотивував, чому він обрав найсуворіший запобіжний захід, адже, перебуваючи на домашньому арешті обвинувачений не здійснював спроб втекти. А лише тяжкість покарання не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначає, що допитані свідки та потерпіла ОСОБА_9 не вказували про те, що перебуваючи на домашньому арешті, ОСОБА_8 намагався чинити будь-який тиск на них, а доводи представника територіальної громади нічим не підтверджені.

Обвинувачений ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду. Вказує про порушення місцевим судом вимог ст. 184 КПК України, оскільки не було ознайомлення з клопотанням, відсутня розписка про отримання ним копії цього клопотання та порушено строки отримання клопотання, що є істотним порушенням вимог КПК України. Посилається на недотримання місцевим судом положень ч. 4 ст. 193 КПК України, оскільки суд не дослідив клопотання командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2024. Зазначає, що заявлені стороною обвинувачення ризики не доведені, оскільки за час його перебування під домашнім арештом будь-які порушення були відсутні. Зокрема, вказує про необґрунтованість ризику ухилитися від суду, оскільки перебуваючи під домашнім арештом він дотримувався покладених обов`язків. Також зазначає, що подане прокурором клопотання не відповідає вимогам КПК України

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 296, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.09.2019 року, під час досудового розслідування, до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У подальшому строк дії запобіжного заходу неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 вересня 2024 року до 15 листопада 2024року.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд погоджується, що надані матеріали кримінального провадження в достатній мірі свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_8 .

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому на інший більш м`який запобіжний захід, про що просить сторона захисту в апеляційних скаргах.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах в ході розгляду провадження не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора.

Відтак місцевий суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційних скаргах доводів, апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 вересня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4