ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2918/24 Справа № 428/1709/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_7 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2024 року про відмову у задоволенні подання органу пробації у звільненні засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням,-

В С Т А Н О В И Л А :

Начальник відділу № 20 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_9 звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку засудженого ОСОБА_8 .

В обґрунтування подання посилався на те, що 09.12.2021 року до відділу № 20 філій ДУ «Центр пробації Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях надійшли на виконання розпорядження та копія вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області стосовно ОСОБА_8 від 14.09.2021 року.

Сєвєродонецьким РВ філій Центру пробації у Луганській області на виконання доручень директора Державної установи «Центр пробації №2-22/Д від 17.02.2022 р. та № 3-22/Д від 21.02.2022 р. здійснена евакуація службової документації та цифрових носіїв, у зв`язку настанням 24.02.2022 надзвичайної ситуаційзгідно наведеному переліку. Особоі справи суб`єктів пробації до цього переліку не входили. Будь-яких інших розпоряджень, наказів про їх евакуацію не надавалось.

Внаслідок відкритої агресії рф проти України, адміністративні будівлі Сєвєродонецького РВ філії Центру пробації у Луганській області захоплені невідомими озброєними особами НЗФ ЛНР. 24.02.2022 року діяльність уповноважених органів з питань пробації на території Луганської області була припинена.

Доступ до Єдиного реєстру засуджених та осіб узятих під варту (далі - ЄРЗО), впроваджений Міністерством Юстиції в тестовому режимі з 2020 року, до якого вносились скановані копії особових справ засуджених, був заблокований.

Доступ до сканованих копій особових справ засуджених, перебуваючих на обліку відділу, в ЄРЗО був поновлений лише 12.07.2022 р.

При вивченні електронної особової справи ОСОБА_8 було встановлено лише наявність в ній вироку. З`ясувати причини відсутності решти матеріалів в електронній особовій справі засудженого не виявилось можливим.

21.12.2021 року ОСОБА_8 був засуджений Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.3 ст.297 Кримінального кодексу України (далі- КК) до 4 років позбавлення волі. Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.09.2021 року та цей вирок виконувати самостійно.

На момент 24.02.2022 року ОСОБА_8 перебував у ДУ «Старобільський слідчий ізолятор» Луганської області. Подальша доля засудженого невідома.

ОСОБА_8 оголошений у розшук 24.04.2023 року, розшукова справа № 1682/23.

Згідно вимоги УІАП ГУНП в Луганській області від 08.05.2024 року відомості про вчинення засудженим в період іспитового строку нового кримінального правопорушення та адміністративних стягнень відсутні. Інформація щодо внесення Єдиного реєстру досудових розслідувань, повідомлення про підозру стосовно ОСОБА_8 під час перебування обліку до відділу пробації не надходила.

Іспитовий строк у засудженого ОСОБА_8 закінчився 14.09.2023 року.

Обґрунтованих підстав для направлення подання про скасування іспитового строку відносно ОСОБА_8 , немає.

З цих підстав просив суд задовольнити подання та звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Оскаржуваною ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2024 року у задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування рішення місцевого суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Посилаючись на положення ч.2 ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі- КВК), зазначає, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Вказана норма, як зауважує апелянт, є імперативною та не має іншого тлумачення.

Крім того прокурор зазначає, що у зв`язку з повномасштабною агресією рф на територію України та захопленням приміщення органу пробації у засудженого ОСОБА_8 . Не було реальної можливості з`явитися до органу пробації з метою належного виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, відповідно до ст.76 КК.

Отже, на переконання апелянта, сукупність встановлених обставин дає підстави вважати, що сам факт невиконання обов`язків, покладений на ОСОБА_8 вироком суду, не може бути безумовною підставою для відмови у задоволенні подання про звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Відповідно до ч.1 ст.78 КК після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Іспитовий строк, як зауважує прокурор, починає перебіг з дня проголошення вироку суду, у зв`язку з чим іспитовий строк, призначений ОСОБА_8 , закінчився ще 14.09.2023. Тому вважає, що підстави для звільнення засудженого від покарання, призначеного вироком суду від 14.09.2021, наявні та передбачені законом.

З огляду на викладене прокурор не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що суду не надано доказів виконання засудженим обов`язків, покладених на нього вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.09.2021, а сам факт закінчення іспитового строку не може бути беззаперечною підставою для звільнення засудженого від призначеного покарання, а отже слід спочатку вирішити питання щодо направлення засудженого для відбування покарання.

Аргументуючи своє доводи апелянт посилається на роз`яснення, що містяться у п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.1990 №11 Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків, згідно яких суд може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого.

Також прокурор зазначає, що відповідно до вимог ч.2 ст.78 КК, ст.166 КВК, обов`язковим підставами направлення засудженого для відбування покарання є невиконання засудженим покладених на нього обов`язків або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, суд, згідно з ч.2 ст.78 КК за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Проте, як зазначається в апеляційній скарзі, ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності не притягався, будь-яких доказів того, що він не з`являвся на реєстрацію саме з метою ухилення від нагляду за ним, відсутні. Тому прокурор вважає, що невияснені обставини неявки ОСОБА_8 для реєстрації в орган пробації не може бути безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання та відсутність будь-яких доказів того, що засуджений не з`являвся на реєстрацію саме з метою ухилення від нагляду за ним, у зв`язку з чим поведінка засудженого не може розцінюватися як грубе порушення умов іспитового строку.

Крім того апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що в умовах воєнного стану, орган пробації був вимушений залишити своє приміщення та змінити місце свого знаходження, тому у засудженого не було можливості виконати обов`язки покладені на нього судом. А тому, як вважає прокурор, перебування на обліку ОСОБА_8 в уповноваженому органі пробації після 14.09.2023 є грубим порушенням конституційних прав і свобод засудженого.

З урахуванням вищенаведеного прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2024 року та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника відділу АДРЕСА_1 та звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку.

В судове засідання апеляційної інстанції представник органу пробації не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, натомість його неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги та який наполягав на її задоволенні у повному обсязі, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні подання органу пробації у звільненні засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням суд першої інстанції послався на те, що суду не надані докази виконання засудженим обов`язків, покладених на нього вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.09.2021 року. Сам факт закінчення іспитового строку, як зауважив місцевий суд, не може бути беззаперечною підставою для звільнення засудженого від призначеного покарання. В цьому випадку, враховуючи не виконання засудженим обов`язків, покладених судом, суд вважав за необхідне спочатку вирішити питання щодо направлення засудженого для відбування покарання. Лише після вирішення цього питання слід вирішувати питання звільнення засудженого від призначеного покарання.

Натомість з такими висновками не погоджується суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.78 КК, ч.2 ст.165 КВК якщо після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Як убачається зі змісту подання начальника відділу № 20 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях Міністерства юстиції України та доданих до нього матеріалів на обліку органу пробації перебуває ОСОБА_8 , який був засуджений вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.09.2021 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 року позбавлення волі та на підставі ст.75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК на засудженого покладено обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (а.с.6-9).

Крім того, вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.12.2021 року ОСОБА_8 був засуджений за ч.3 ст.297 КК до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Цим же вироком була зазначено, що вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.09.2021 року виконується самостійно (а.с.10-12).

Також зі змісту подання убачається, що внаслідок відкритої агресії рф проти України, адміністративні будівлі Сєвєродонецького РВ філії Центру пробації у Луганській області захоплені невідомими озброєними особами НЗФ ЛНР. 24.02.2022 року діяльність уповноважених органів з питань пробації на території Луганської області була припинена.

Доступ до Єдиного реєстру засуджених та осіб узятих під варту (далі - ЄРЗО), впроваджений Міністерством Юстиції в тестовому режимі з 2020 року, до якого вносились скановані копії особових справ засуджених, був заблокований.

Доступ до сканованих копій особових справ засуджених, перебуваючих на обліку відділу, в ЄРЗО був поновлений лише 12.07.2022 р.

При вивченні електронної особової справи ОСОБА_8 було встановлено лише наявність в ній вироку. З`ясувати причини відсутності решти матеріалів в електронній особовій справі засудженого не виявилось можливим.

На момент 24.02.2022 року ОСОБА_8 перебував у ДУ «Старобільський слідчий ізолятор» Луганської області. Подальша доля засудженого невідома.

Відповідно до довідки інформаційно-аналітичної системи МВС (а.с.13-16) засуджений ОСОБА_8 24.04.2023 оголошений у розшук як безвісти зниклий та за цим фактом відкрито кримінальне провадження № 0000743 від 08.03.2023 за ознаками ч.2 ст.115 КК.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, суд, згідно з ч.2 ст.78 КК за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Проте, як слушно зазначається в апеляційній скарзі прокурора, іспитовий строк відбування покарання з випробуванням, визначений ОСОБА_8 вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.09.2021 року закінчився ще 14.09.2023 та матеріали справи не містять відомостей про те, що засуджений ОСОБА_8 протягом іспитового строку відбування покарання притягався до адміністративної відповідальності та відсутні будь-які докази того, що він не з`являвся на реєстрацію саме з метою ухилення від нагляду за ним, що у свою чергу, відповідно до приписів ч.1 ст.78 КК, ч.2 ст.165 КВК, надає суду право позитивно вирішити питання про звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_8 за наявності наданих органом пробації матеріалів.

При цьому апелянт правомірно вказує на те, що подальше безпідставне перебування засудженого ОСОБА_8 на обліку уповноваженого органу з питань пробації призведе до порушення прав засудженого.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про те, що у даному випадку висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно п.2 ч.1 ст.409 та п.2 ч.1 ст.411 КПК тягне за собою скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення судом апеляційної інстанції.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2024 року такою, що підлягає скасуванню, з ухваленням нової ухвали про задоволення подання начальника відділу № 20 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях і звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням по закінченню іспитового строку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 409, 411 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2024 року, якою відмовлено у звільненні засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою подання начальника відділу № 20 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях - задовольнити та звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.09.2021 року покарання з випробуванням по закінченню іспитового строку.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4