Справа№938/426/24
Провадження № 1-кп/938/102/24
УХВАЛА

іменем України

10 вересня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадженя, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000038 від 14.03.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною освітою, одруженого, не працюючого, депутатом не обирався, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області українця, громадянина України, з повною загальною освітою, одруженого, не працюючого, депутатом не обирався, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він спільно зі ОСОБА_5 20.08.2022 року близько 19.40 годин, перебуваючи на території господарства, де проживає ОСОБА_7 , розміщеного в селі Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області, на ґрунті триваючих неприязних відносин через побутові проблеми, вступив із останнім у словесний конфлікт. Під час даного конфлікту ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та свідомо бажаючи настання негативних наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком руки в область обличчя потерпілого ОСОБА_6 .

У результаті умисного нанесення удару ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді: садна правої виличної ділянки, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 12.04.2024 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в заподіянні ОСОБА_8 умисних легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він спільно зі ОСОБА_4 20.08.2022 року близько 19.40 годин, перебуваючи на території господарства, де проживає ОСОБА_7 , розміщеного в селі Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області, на ґрунті триваючих неприязних відносин через побутові проблеми, вступив із останнім у словесний конфлікт. Під час даного конфлікту ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та свідомо бажаючи настання негативних наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс два удари кулаком руки в область обличчя потерпілого ОСОБА_6 .

У результаті умисного нанесення ударів ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді: садна та синців волосистої частини голови та лівої вушної раковини, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 30.01.2024 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в заподіянні ОСОБА_8 умисних легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

10.09.2024 року через канцелярію суду поступили клопотання від обвинувачених ОСОБА_4 ( а.с.46) та ОСОБА_5 (а.с.47) про закриття кримінального провадження про їх обвинувачення за ч.1 ст. 125 КК України в зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України за закінченням строків давності.

У судовому засіданні обвинувачені підтримали кожен своє вищевказане клопотання, просили їх задоволити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення даних клопотань, зазначивши, що оскільки закінчилися строки давності у справі про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України, то є підстави для задоволення їх клопотання та звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України.

Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечував щодо звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України за закінченням строків давності.

Суд, заслухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею; під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи; з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, оскільки обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поступив до суду саме за ч.1 ст.125 КК України, то суд зобов`язаний розглядати дане кримінальне провадження стосовно обвинувачених лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а саме за ч.1 ст.125 КК України.

Також звертається увагу, що відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поступив до головуючого судді ОСОБА_1 20.05.2024 року (а.с.22). В межах строку, передбаченого ч.1 ст.381 КПК України, а саме 23.05.2024 року на підставі вищевказаного обвинувального акта суд призначив судовий розгляд у цій справі на 28.05.2024 року о 09.30 годин (а.с.23).

Надалі 28.05.2024 року о 09.30 годин судовий розгляд не відбувся в зв`язку з неявкою в судове засідання обвинувачених, щодо повідомлення яких про дату, час та місце розгляду даної справи у суду були відсутні відомості, та розгляд даної справи відкладено на 25.06.2024 року о 14.00 годин (а.с.24-27,30).

У подальшому 25.06.2024 року судовий розгляд даного кримінального провадження не відбувся в зв`язку з неявкою в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо якого в суду були відсутні відомості про повідомлення його щодо дати, часу та місця розгляду, хоча судова повістка направлена йому 29.05.2024 року, але до суду не повернулася. Як вбачалося зі списку розсилки поштових відправлень, вказана судова повістка прямувала за місцем призначення (а.с.33)

Судовий розгляд даної справи, який призначений на 25.06.2024 року, відкладено на 30.07.2024 року о 09.30 годин.

Надалі судовий розгляд цієї справи з 30.07.2024 року відкладено на 19.08.2024 року о 12.00 годин у зв`язку з неявкою в судове засідання ОСОБА_4 , оскільки він знаходився на стаціонарному лікуванні з 29.07.2024 року по 16.08.2024 року (а.с.43).

Судовий розгляд 19.08.2024 року відкладено на 10.09.2024 року о 16.00 годин в зв`язку з неявкою обвинуваченого ОСОБА_5 , який, як повідомив обвинувачений ОСОБА_4 , захворів.

Приписами ст. 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

У ч. 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст.ст. 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в його постанові від 29.07.2021 року в справі № 552/5595/18, провадження № 51-5289 км19.

Враховуючи вищевказане, суд звертає увагу, що невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не є підставою для відмови в задоволенні їх клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України при наявності умов, передбачених в цій нормі кримінального закону.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минул о два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Як вбачається з обвинувального акта ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення 20.08.2022 року, тобто на час постановлення судом цієї ухвали минуло 2 роки.

У ч.1 ст.125 КК України, до якої не вносилися зміни впродовж періоду з часу вчинення кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються та по час постановлення судом цієї ухвали, передбачено, що умисне легке тілесне ушкодження карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, відноситься до кримінального проступку.

За змістом ст.ст. 44, 49 КК України, за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує та відсутні підстави, передбачені ч. ч.3, 5 ст. 49 КК України.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в розшуку не перебували та перебіг давності на підставі ч. 3 ст. 49 КК України не переривався. Також кримінальний проступок, у вчиненні якого вони обвинувачуються, не відноситься до категорії кримінальних правопорушень, передбачених в ч.5 ст.49 КК України, щодо яких давність не застосовується.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 дали згоду на звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку зі закінченням строків давності, то суд приходить до висновку, що кримінальне провадження про обвинувачення кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.49 КК України та п.1 ч.2 ст.284 КПК України, звільнивши кожного з них від кримінальної відповідальності в зв`язку зі закінченням строків давності.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на момент постановлення даної ухвали не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

На майно арешт у цій справі не накладався.

Як вбачається з обвинувального акта витрати на залучення експертів немає.

У даній справі потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення на його користь з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 майнової шкоди в розмірі 243155 гривень.

Суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Тому в разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства. Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного суду (постанови від 08.05.2024 року в справі № 376/2282/21,провадження № 51-581 км 24; від 15.01.2019 року в справі № 185/442/16-к, провадження № 51-7731км18; від 24.05.2018 року в справі № 531/2332/14-к, провадження № 51-3007км18; від 16.08.2021 року в справі № 644/7193/17, провадження № 51-2271км21; від 10.01.2022 року в справі № 661/2681/18, провадження № 51-4505км21).

Також відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд зобов`язаний вирішити питання про долю речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Зокрема, постановою від 12.04.2024 року визнано речовими доказами по кримінальному провадженні №0000038 від 14.03.2024 року добровільно видані потерпілим ОСОБА_10 один рентген знімок тазу №5267, один рентген знімок легень №5263, два рентген знімка голови №5259 та №5260, два рентген знімка коліна №5261 та №5262, один рентген знімок поперекового відділу №5268, один рентген знімок комп`ютерної томографії, копію заключення мультидетекторна комп`ютерна томографія заочевого простору, копію заключення мультидетекторна комп`ютерна томографія головного мозку, копію виписки-епікриз з медичної карти стаціонарного хворого №3990, копію огляду невропатолога, копію виписки-епікриз з медичної карти стаціонарного хворого №4386, консультативний висновок офтальмолога, копію медичної карти стаціонарного хворого №4386 (а.с.59-60).

Долю вказаних речових доказів, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідуванрня, вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ч. 2 ст. 284, ст.ст. 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження про їх обвинувачення за ч.1 ст. 125 КК України в зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України за закінченням строків давності, - задоволити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст.49 КК України та п.1 ч.2 ст.284 КПК України в зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2024 року за номером №0000038 - закрити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст.49 КК України та п.1 ч.2 ст.284 КПК України в зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2024 року за номером №0000038 - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення 243155 гривень майнової шкоди залишити без розгляду.

Речові докази по справі після набрання ухвали законної сили :

-добровільно видані потерпілим один рентген знімок тазу №5267, один рентген знімок легень №5263, два рентген знімка голови №5259 та №5260, два рентген знімка коліна №5261 та №5262, один рентген знімок поперекового відділу №5268, один рентген знімок комп`ютерної томографії, копію заключення мультидетекторна комп`ютерна томографія заочевого простору, копію заключення мультидетекторна комп`ютерна томографія головного мозку, копію виписки-епікриз з медичної карти стаціонарного хворого №3990, копію огляду невропатолога, копію виписки-епікриз з медичної карти стаціонарного хворого №4386, консультативний висновок офтальмолога, копію медичної карти стаціонарного хворого №4386 повернути власнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю с.Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_11