Справа № 296/9400/24
УХВАЛА

Іменем України

10 жовтня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі матеріали клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, українця, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, офіційно не працюючого, на утриманні малолітня дитина, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, зберігаючи при собі два згортки із психотропною речовиною амфетамін, перебуваючи за адресою: м. Житомир, пров. 5-й Транзитний, 2 близько 17 год. 40 хв., 04.10.2024 збув вказану психотропну речовину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім цього, 08.10.2024 у ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, яку ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, повторно, зберігав з метою збуту.

08.10.2024 о 15 год. 38 хв. у порядку ст. 208 КПК України, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України затримано ОСОБА_7 та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий вказує, що метою застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити. Вказала, що підозрюваний раніше притягався до кримінальної відповідальності. Ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними. Також просила у разі застосування альтернативного запобіжного заходу визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_5 вказав, що підозра є необґрунтованою. Звернув увагу на кваліфікацію злочину за ч. 2 ст. 307 КК України. Зазначив, що ОСОБА_7 офіційно перебуває у шлюбі, має на утриманні дитину та мати-пенсіонера, яка має ряд захворювань. Просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Підозрюваний ОСОБА_7 повідомив, що працює вдома, ремонтує автомобілі.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

З огляду на матеріали клопотання ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується доказами долученими до матеріалів клопотання.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий вказує на можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, знищити речові докази, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що певним чином мінімізує можливість застосування заохочувальних приписів КК України у разі постановлення обвинувального вироку (призначення покарання більш м`якого, ніж визначене санкцією статті, звільнення від відбування покарання тощо) та підвищує імовірність настання ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Усвідомлюючи вказані факти, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового характеру, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджує ризик визначений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення доведено, що вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 супроводжувалось залученням засобів маскування (конспірації) злочинної діяльності, а отже останній може вчиняти спроби знищити, сховати, спотворити речові докази, які наразі не перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Суд не виключає ризиків передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 може вчиняти спроби спілкуватися зі свідками, які викривають його злочинну діяльність, у тому числі, дистанційно, використовуючи досягнення науки і техніки у сфері інформаційних та телекомунікаційних технологій та попереджати останніх про докази, які перебувають у розпорядженні органів слідства, про необхідність знищити та приховати інші докази, про існування яких стороні обвинувачення наразі не відомо.

Ризик визначений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, органами досудового розслідування, ані в клопотанні, ані в судовому засіданні не доведено.

Враховуючи, що ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, наявні підставі вважати, що офіційних джерел доходу не має, підозрюваний може продовжити незаконну діяльність, саме з метою отримання прибутку, що підтверджує ризик визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який є уродженцем м. Житомир, громадянином України, офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3 , та матір - пенсіонера, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

На переконання слідчого судді прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначені вище обставини, на думку слідчого судді наявні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідає особі підозрюваного, буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування, тобто до 07.12.2024, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту

Покласти на підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні обов`язки:

1) заборонити цілодобово залишати житло, за адресою проживання: АДРЕСА_1 ;

2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

5) у разі наявності, здати на зберігання до відповідних органів державної влади, зокрема до управління Державної міграційної служби України або до органу досудового розслідування, свій паспорт для виїзду закордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Визначити строк дії обов`язків з моменту оголошення ухвали до 07.12.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1