УХВАЛА

12 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 359/2693/23

провадження № 51-739км24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Чеченської Республіки, жителя АДРЕСА_1 .

Обставини справи

1. Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року ОСОБА_6 засуджено за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статті 71 КК за сукупністю з вироком Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2022 року йому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців та зараховано у строк відбування покарання строк з 07 лютого 2023 року, коли він був затриманий для відбування покарання.

2. Оскарженою ухвалою Київський апеляційний суд виключив з вироку помилкове зарахування цього строку в строк відбування покарання, а в решті вирок залишив без зміни.

Вимоги і доводи касаційної скарги

3. Прокурор, посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати оскаржене рішення та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

4. Він стверджує, що суд апеляційної інстанції, змінивши вирок місцевого суду в частині зарахування зазначеного строку в строк відбування покарання, погіршив його становище, а тому мав ухвалити своє рішення у формі вироку.

Позиції учасників касаційного розгляду

5. Прокурор підтримала доводи касаційної скарги, просила її задовольнити.

6. Засуджений повідомив Суд про розгляд справи без його участі.

Оцінка Суду

7. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені сторонами доводи, Суд дійшов висновку, що кримінальне провадження необхідно передати на розгляд Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду (далі - Об`єднана палата) відповідно до частини 2 статті 434-1 КПК, оскільки колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленій постанові Об`єднаної палати.

8. Колегія суддів вважає, що, ухваливши оскаржене рішення, апеляційний суд дотримався форми судового рішення, однак такий висновок не узгоджується із висновком Об`єднаної палати про те, що:

«Виключення зі строку призначеного особі покарання строку її попереднього ув`язнення, зарахованого судом першої інстанції на підставі частини 5 статті 72 КК, є тим «іншим випадком», передбаченим частині 1 статті 421 КПК, який беззаперечно погіршує правове становище обвинуваченого, оскільки впливає на визначення кінцевої тривалості покарання, яке особі потрібно реально відбувати. Відтак, враховуючи системний аналіз статей 408, 420 та 421 КПК, рішення апеляційного суду, яким виключається з резолютивної частини вироку місцевого суду рішення про застосування відносно особи положень частини 5 статті 72 КК, повинно ухвалюватися судом апеляційної інстанції у формі вироку».[1]

9. Колегія суддів вважає за необхідне відступити від вказаного висновку з таких підстав.

10. Об`єднаною палатою вже визнано, що відповідно до частини 1 статті 420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.[2]

11. В тій же постанові Об`єднана палата зазначила, що згідно з частиною 1 статті 421 КПК, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник. Відповідно до положень частини 1 статті 418 КПК, суд апеляційної інстанції ухвалює вирок у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 407 цього Кодексу, при цьому повністю чи частково скасовуючи вирок місцевого суду. Будь-яке інше рішення суд апеляційної інстанції приймає у формі ухвали.

12. За своєю правовою природою зарахування строку попереднього ув`язнення не є кримінальним покаранням, не означає збільшення обсягу обвинувачення та не свідчить про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Також на відміну від спеціальної конфіскації або інших заходів, зазначених у розділі XIV КК, зарахування строку тримання під вартою не належить до інших заходів кримінально-правового характеру. І хоча таке зарахування є «іншим кримінально-правовим наслідком діяння» в розумінні частини 2 статті 4 КК України,[3]такий наслідок не підпадає під визначення тих наслідків, які вимагають винесення апеляційним судом вироку.

13. У цьому кримінальному провадженні судом апеляційної інстанції діяння засудженого не було перекваліфіковано на більш тяжке кримінальне правопорушення і не було збільшено обсягу обвинувачення. Також апеляційним судом не було застосовано більш суворе покарання.

14. Таким чином судом апеляційної інстанції не було застосовано до засудженого більш суворого покарання і апеляційний суд не допустив істотного порушення вимог КПК, постановивши за результатами апеляційного розгляду рішення у формі ухвали, оскільки змінюючи вирок суду першої інстанції лише у частині неправильного зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, він не застосував більш суворого покарання, оскільки покарання, яке призначене вироком суду першої інстанції, не змінилося.

15. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 квітня 2023 року у справі № 930/2622/20 та зробити висновок про те, що:

Коли суд апеляційної інстанції змінює вирок суду першої інстанції лише у частині неправильного зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, він не застосовує більш суворого покарання, оскільки покарання, яке призначене вироком суду першої інстанції, не змінюється, а тому постановлення апеляційним судом рішення у формі ухвали є правильним.

На підставі викладеного, керуючись статтями 434-1,434-2 КПК, Суд

постановив:

Передати кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року щодо ОСОБА_6 на розгляд Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Постанова від 03 квітня 2023 року у справі № 930/2622/20, https://reyestr.court.gov.ua/Review/110144436;

[2] Постанова від 16 вересня 2024 року у справі № 183/4229/23, https:/ / re y estr .court.gov.ua/Review/121847436

[3] Постанова від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17, https://re y estr.court.gov.ua/Review/76207318