Справа № 308/8566/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.190 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

До слідчого судді надійшло вищевказане клопотання, в якому представник власника майна просить скасувати арешт, що був накладений відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_6 від 20 червня 2024 року, в рамках кримінального провадження №0000884 від 06.12.2023 року, на тимчасово вилучені 03 червня 2024 року транспортний засіб - автомобіль марки OPEL моделі ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 , YEN: НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіль марки OPEL моделі ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, вважає, що в даному кримінальному провадженні наразі відсутня необхідність в продовженні арешту майна ОСОБА_5 , а саме: автомобіля марки OPEL моделі ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_5 , а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Вказує, що сам по собі факт визнання вилученого майна речовим доказом у кримінальному провадженні не може бути визнаний законною підставою для утримання такого майна органом досудового розслідування, оскільки відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти росії» при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Зауважив, що даний транспортний засіб не містить на собі жодних слідів злочину, що підтверджується протоколом обшуку автомобіля, в той же час, стверджував, що вказаний автомобіль може підпадати під спеціальну конфіскацію у разі винесення обвинувального вироку так як є власністю ОСОБА_5 , який має процесуальний статус підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, що розслідується в рамках кримінального провадження №0000884 від 06.12.2023, однак на даний час автомобіль знаходиться на відкритій місцевості спеціально обладнаного майданчика для зберігання вилучених транспортних засобів на території Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області та на нього впливають зовнішні фактори у вигляді сонця, вітру, дощу, що негативно впливає на технічний стан автомобіля, що ставить під сумнів належне забезпечення збереження тимчасово вилученого майна.

З огляду на викладене, вважає, що на даному етапі кримінального провадження обмеження ОСОБА_7 права користування належним йому транспортним засобом марки OPEL моделі ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 , буде неспівмірним із завданнями досудового розслідування і може привести до негативних наслідків для його власника. Стверджує, що легітимна мета арешту майна, зокрема, транспортного засобу марки OPEL моделі ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , щодо збереження речового доказу може бути досягнута на відповідному етапі досудового розслідування у формі заборони власнику майна на його відчуження та розпорядження ним, надавши право користування та володіння.

В судове засідання з`явився адвокат ОСОБА_3 , клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

В судове засідання з`явився слідчий, який заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що в арешті майна не відпала потреба, такі є речовими доказами у кримінальному провадженні. Крім того, зазначив, що на вказаний транспортний засіб накладений арешт з метою забезпечення конфіскації майна.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено слідчим суддею, слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.190 Кримінального кодексу України.

В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.06.2024 по справі №308/21864/23 (провадження №1-кс/308/3527/24) накладено арешт, зокрема, на автомобіль марки OPEL моделі ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 , YEN: НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіль марки OPEL моделі ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.190 Кримінального кодексу України.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

В силу положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту ст. 174 КПК України випливає, що скасування арешту майна в контексті цієї норми, можливе за умови наявності певних обставин, які зазначає сторона, що не могли бути відомі суду під час накладення арешту і суттєво впливали б на прийняте судом рішення або якщо вони доведуть, що відпала потреба в такому арешті чи якщо він накладений необґрунтовано.

З досліджених матеріалів вбачається, що вилучення зазначеного майна та накладення арешту на нього з метою збереження речових доказів та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно положень ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.190 КК України, за які передбачено обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Отже, на переконання слідчого судді, наразі таке втручання у право власності як арешт майна переслідує легітимну мету, а саме забезпечення в майбутньому можливої конфіскації майна як додаткового виду покарання.

Окрім того, твердження захисника про те, що відпала потреба в арешті транспортного засобу не знайшли свого підтвердження, оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, оскільки транспортний засіб являються речовим доказом у кримінальному провадженні. Тому клопотання про скасування арешту є передчасним, а цілі, з метою яких було накладено арешт, не досягнуто.

На підставі наведеного, враховуючи вищезазначені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 170 - 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.190 Кримінального кодексу України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1