Провадження №1-кп/127/810/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0000126, які надійшли з Вінницької окружної прокуратури з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02 вересня 2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 30 грудня 2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.1 ст. 309, 71, 72 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_11 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, без мети збуту, при невстановлених обставинах, в невстановленому місці, в невстановлені дату та час, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку в подальшому зберігав при собі в кишені штанів без мети збуту.

В подальшому, 28 квітня 2022 року близько 20 годин 48 хвилин, ОСОБА_11 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , був зупинений працівниками поліції, після чого в ході проведення огляду місця події ОСОБА_11 власноручно видав з лівої кишені джинсових штанів поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-22/5777-НЗПРАП від 28.07.2022 в наданій на експерту кристалічній речовині, масою 0,9070 г., міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, масою 0, 6487 г.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за обставин викладених в обвинувальному акті визнав під час виступу в судових дебатах та в своєму останньому слові.

Суду пояснив, що 28 квітня 2022 року ввечері по вул. М. Ващука в м. Вінниці, його зупинили працівники поліції, які погрожуючи зброєю та застосовуючи фізичну силу, примусили зізнатися, що пакунок, який вони йому дали, обвинувачений придбав для власних цілей також примусили написати заяву про добровільну видачу наркотичної речовини. Обвинувачений, отримавши тілесні ушкодження, до лікаря не звертався, відповідну заяву не писав, оскільки злякався, в зв`язку з тим, що працівники поліції йому погрожували автоматами, перезаряджаючи їх перед обвинуваченим.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України повністю підтверджена показаннями свідків, даними ними у судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що працює оперуповноваженим управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області, з обвинуваченим знайомий в рамках даного кримінального правопорушення. Доповнив, що 28 квітня 2022 року він був задіяний для забезпечення публічної безпеки міста в мікрорайоні «Вишенка» та під час патрулювання був зупинений обвинувачений ОСОБА_11 , який виходив із-за гаражів, з лісосмуги. ОСОБА_11 зупинили, так як він побачивши працівників поліції, почав нервувати, змінив напрямок руху, що викликало підозру. Під час спілкування з обвинуваченим, він повідомив своє прізвище та на питання про наявність заборонених речей, повідомив що має наркотичну речовину, після чого було викликано слідчо-оперативну групу, працівниками якої в присутності понятих, у обвинуваченого з кишені штанів вилучили наркотичний засіб. Все відбувалося добровільно, ніякого тиску на обвинуваченого ні психологічного, ні фізичного не здійснювалося, зброєю, яку мали при собі, не погрожували.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що працює оперуповноваженим відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області. Доповнив що 28 квітня 2024 року разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_14 патрулювали район «Вишенька» в м. Вінниці, де помітили чоловіка, який вийшов із-за гаражів та поводив себе підозріло, а саме оглядався в різні сторони. Після чого, свідок з іншими працівниками поліції, зупинили обвинуваченого та на їх запитання від повідомив свої дані, прізвище, адресу, про судимості та повідомив про наявність в кишені штанів забороненої речовини PVP, він поводив себе нервово, чи через зберігання заборонених речей, чи перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, свідок пояснити не може. Свідок не пам`ятає чи повідомляв обвинувачений де придбав наркотичний засіб. В подальшому було викликано слідчо-оперативну групу, обвинувачений написав заяву та добровільно на відеокамеру, в присутності понятих, видав речовину.

Ні свідок, ні інші працівники поліції, а також працівники слідчо-оперативної групи до обвинуваченого не застосовували психологічний чи фізичний тиск, зброю не застосовували, він вів себе спокійно, до нього навіть не застосовували спецзасоби.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що працює оперуповноваженим відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, з обвинуваченим знайомий в рамках даного кримінального провадження. Доповнив, що 28 квітня 2022 року він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 здійснювали патрулювання міста, в зв`язку з воєнним станом, мали при собі автоматичну та табельну зброю. В їх поле зору потрапив обвинувачений ОСОБА_11 , який викликав підозру, так як почав нервувати, змінив напрямок руху. Його попросили пред`явити документи та запитали про наявність заборонених речей, на що обвинувачений повідомив про наявність в кишені штанів наркотичної речовини. Далі було викликано слідчо-оперативну групу з метою документування даної події, яка в подальшому вже займалася даним громадянином. В подальшому свідку стало відомо, що обвинувачений зберігав порошкоподібну речовину білого кольору.

В ході проведених робіт, будь-яких психологічних чи фізичних тиск на обвинуваченого не застосовувались, оскільки останній опору не чинив, вів себе адекватно, ніякі спеціальні засоби чи засоби впливу не застосовувались.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що з обвинуваченим знайомий в рамках даного кримінального провадження. Доповнив, що більше року тому, точної дати свідок не пам`ятає, в вечірній час доби, на кінцевій зупинці тролейбуса, він повертався з роботи, коли до нього підійшли працівники поліції та запросили бути понятим під час здійснення слідчих дій, на що свідок погодився. Свідку працівники поліції повідомили, що затримана особа добровільно видає наявну у нього заборонену речовину, яку потрібно вилучити в присутності свідків, тому попросили свідка бути присутнім при даній події. В подальшому в присутності свідка, на відеокамеру, затриманий чоловік дістав з кишені пакунок з речовиною, який працівники поліції опечатали та свідок розписався. Затриманий чоловік повідомив, що пакунок знайшов, він вів себе спокійно, до нього в присутності свідка зі сторони працівників поліції ніякого тиску не здійснювалось. Після закінчення слідчих дій, обвинувачений ніяких зауважень до протоколу не висловлював, на думку свідка дії затриманого були добровільні, ніхто на нього фізичного, психологічного тиску не здійснював.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що з обвинуваченим знайомий в рамках даного кримінального провадження, оскільки був понятим при вилучені у ОСОБА_11 наркотичної речовини. На той час свідок працював охоронцем на стоянці по АДРЕСА_3 , куди працівники поліції у вечірній час доби привели затриманого ОСОБА_11 , який видав пакунок з речовиною, при цьому він вів себе спокійно, не скаржився на дії працівників поліції. Також ні свідок, ні інший понятий зауважень до слідчих дій працівників поліції не мали, вони були свідками як обвинувачений видав пакунок, було складено протокол, в якому вони розписалися.

Крім показань свідків вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується і іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- витягом з кримінального провадження №0000126, відповідно до якого 29 квітня 2022 року до ЄРДР внесенні відомості за ч.1 ст. 309 КК України;

- реєстрацією повідомлення зі служби НОМЕР_1 про те, що 28.04.2022 о 20.48 за адресою АДРЕСА_4 , на кінцевій зупинці 22 маршрутки у ОСОБА_11 виявили речовини схожі на наркотичні;

- заява ОСОБА_11 від 28.04.2022, відповідно до якої останній добровільно видає працівникам поліції наркотичну речовину, а саме клейку полімерну стрічку з вмістом PVP сіль, яку зберігав для власного вживання без мети збуту. Дану речовину придбав через мобільний додаток «Телеграм»;

- протоколом огляду місця події від 28.04.2022, відповідно до якого в присутності понятих, спеціаліста, з використанням відеокамери, оглянуто відрізок дороги, що знаходиться у гаражному кооперативі навпроти буд. АДРЕСА_2 де зупинено фізичну особу, яка представилась ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що має при собі згорток ізолюючої стрічки, яку останній добровільно видав працівникам поліції;

- висновком експерта №СЕ-129/102-22/5777-НЗПРАП від 28.07.2022, відповідно до якого в наданій на експертизу речовині містить особливо небезпечна психотропна речовина PVP, яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. В досліджуваній кристалічній речовині, масою 0,9070 г., маса PVP становить 0,6487 г.;

- постановою про перекваліфікацію дій від 10.08.2022, відповідно до якої кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000126 від 29.04.2022 перекваліфіковано з ч.1 ст. 309 КК України на ч.2 ст. 309 КК України;

- витягом з кримінального провадження №0000126, відповідно до якого 29 квітня 2022 року до ЄРДР внесенні відомості за ч.2 ст. 309 КК України;

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Згідно постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 701/613/16-к обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Правила оцінки доказів, особлива вимога дотримуватися передбаченого законом порядку при отриманні доказів, мають за мету запобігання неправомірному втручанню держави та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів (постанова ККС ВС від 29.09.2020 у справі № 601/1143/16).

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

За змістом статей 86-87 КПК України, ключовою умовою визнання доказів недопустимими є встановлення факту їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При цьому, зібрані таким шляхом докази не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і на них не може посилатись суд при ухваленні судового рішення, оскільки це порушує право особи на справедливий судовий розгляд.

Перевірка доказів на їх допустимість є однією з найважливіших гарантій забезпечення прав і свобод людини в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. З огляду на це, суд має детально аналізувати надані сторонами докази на предмет їх допустимості.

Крім того, суд зазначає, що стороною захисту не надано жодних доказів, які спростовують провину ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85,94 КПК України, вказані вище всі докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що факт скоєння кримінального правопорушення та винність обвинуваченого у вчиненні злочинних дій доведені повністю.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_11 винуватий у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, за що підлягає покаранню.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_11 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. Показання свідків логічні та узгоджені між собою, тоді як пояснення ОСОБА_11 в частині його не визнання вини у незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин без мети збуту, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, суперечать іншим показам та фактичним обставинам справи, тому суд критично оцінює їх і вважає, що таким чином обвинувачений намагається ввести суд в оману та прагне уникнути кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Згідно довідки КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. Акад. О.І. Ющенка ВОР» ОСОБА_11 на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався.

Згідно довідки КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» ВОР» ОСОБА_11 на диспансерному наркологічному обліку не перебуває.

За місцем проживання ОСОБА_11 характеризується позитивно.

Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд кваліфікує його дії за ч.2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії нетяжких злочинів, а також те, що обвинувачений свою вину визнав тільки в судових дебатах та в останньому слові, що не можна вважати щирим каяттям, обставини та мотиви скоєння кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його вік, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, що раніше неодноразово судимого, позитивно характеризується за місцем фактичного проживання, згідно наданих стороною обвинувачення документів, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, тому покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкцій статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

У справі №205/7091/16-к від 17.10.2019 ВС розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту.

Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2022 року на вилучене майно, вилучене в ході огляду місця події 28.04.2022 у ОСОБА_11 , за адресою буд. АДРЕСА_2 , а саме полімерний пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору підлягає скасуванню.

Речові докази, а саме прозорий полімерний пакет із кристалічною речовиною білого кольору переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Також суд вважає, що судові витрати по проведенню експертизи слід покласти на обвинуваченого, оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчинення ним кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів ОСОБА_11 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 63, 65-67, 70 КК України, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання призначеного за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30 грудня 2022 року, призначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_11 у строк відбування покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30 грудня 2022 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту ухвалення вироку суду.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2022 року на вилучене майно, вилучене в ході огляду місця події 28.04.2022 у ОСОБА_11 , за адресою буд. АДРЕСА_2 , а саме полімерний пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору скасувати.

Речові докази, а саме прозорий полімерний пакет із кристалічною речовиною білого кольору, який переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Стягнути на користь держави витрати за проведення експертних досліджень та експертиз з ОСОБА_11 - в сумі 1510,24 грн. (одна тисяча п`ятсот десять гривень 24 коп.)

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: