ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2317/24 Справа № 205/4061/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2024 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що засуджений своєю поведінкою не довів свого виправлення, а саме що останній неодноразово судимий, в тому числі за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, раніше звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, проте знову вчиняв умисні злочини, що свідчить про те, що засуджений у повній мірі не став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2024 року, скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити та звільнити його умовно достроково від відбування покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що висновки суду є необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що за час відбування покарання довів своє виправлення. Зазначає, що має чотири заохочення, характеризується позитивно, офіційно працює та виплачує аліменти.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою звільнити його умовно-достроково від відбування призначеного покарання; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки, на його думку, засуджений не довів свого виправлення; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Так, ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК Україниумовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді подання дотримано.

Згідно характеристики, що надана установою виконання покарань, ОСОБА_7 з 13.12.2022 року знаходився в установах виконання покарань, кінець строку припадає на 17.07.2025 року (а.с. 2).

За час відбування покарання в ДУ Дніпровська виправна колонія № 89 характеризується добре, має 4 (чотири) заохочення, стягнень не має.

Головною підставою для умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі. Також колегією суддів враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Засуджений ОСОБА_7 є особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, та вчинив новий злочин в період іспитового строку, що свідчить про те, що останній схильний до системної протиправної поведінки, а його особа має стійку антисоціальну спрямованість. Відтак факт досягнення щодо нього мети кримінального покарання до повного його відбуття має беззаперечно підтверджуватись вагомими обставинами, яких не вбачається.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та наявність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Судом досліджені та оцінені всі обставини, які мали значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження, є безпідставними, оскільки наявність чотирьох заохочень не підтверджує систематичності вчинення засудженим дій, що підтверджують його виправлення до повного відбуття призначеного покарання, та сама по собі, зважаючи на встановлені відомості про особу цього засудженого, не є підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що відомості, на які посилається засуджений в апеляційній скарзі, а саме його позитивна характеристика, працевлаштованість, поступове погашення ним заборгованості зі сплати аліментів, дотримання режиму відбування покарання, - в цілому не виходять за межі належної поведінки особи, що відбуває покарання.

З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2024 року про відмову в задоволенні подання установи відбування покарання про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4