Справа № 309/3552/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження № 11-кп/4806/562/24, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 26 вересня 2024 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , і продовжено ОСОБА_6 обвинуваченому за ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 та ст. 348 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 27 листопада 2024 року включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за № 0000399 від 23.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України. 26.09.2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, судді ОСОБА_7 передано клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні. У кримінальному провадженні прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У клопотанні прокурор просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , термін якого закінчується 28.09.2024 року, до 60 днів, вказуючи на наявність існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України. Звертав увагу на те, що ризики вказані в ухвалі про обрання запобіжного заходу продовжують існувати і можуть призвести до неналежного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, просить врахувати характеристику обвинуваченого, зокрема попередні судимості його за крадіжки та нанесення тілесних ушкоджень, які закривались за нереабілітуючими обставин.

Ухвалою суду встановлено, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 та ст. 348 КК України, який відноситься до особливо тяжких злочинів, карається позбавленням волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, і є наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор, а саме: ОСОБА_6 , після вчинення особливо тяжкого злочину покинув місце свого проживання, переховувався від органів досудового розслідування за межами України, чим і намагався перешкодити кримінальному провадженню. Перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти вказаним ризикам, а також його спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу. Вказує, що перерозподіл клопотання про продовження запобіжного заходу відбувся з порушенням Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджене 26.11.2010 р. № 30 рішенням Ради суддів України. Вважає, що суддя не мав відповідних повноважень для розгляду клопотання. На обґрунтування вимог захисник вказує, що клопотання не містить відмітки про наявність додатків та такі не надані ні суду, ні стороні захисту. Ризики на які сторона обвинувачення посилається у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 є лише припущенням, яке не підкріплюється жодним доказом. Просить скасувати ухвалу та прийняти нову, якою в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони захисту та сторони обвинувачення, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження слідує, що вказані сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавали. Разом із тим, береться до уваги і те, що сторона захисту не заявляла клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі обвинуваченого ОСОБА_6 і апеляційним судом не визнавалась обов`язковість його доставки в судове засідання. Розгляд справи відкладався у апеляційному суді, у тому числі і через неявку прокурора. У чергове судове засідання прокурор та захисник не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

При оцінці доводів апеляційної скарги, яку подав адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Згідно ст. 35 КПК України, матеріали кримінального провадження, скарги, заяви, клопотання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження таких матеріалів.

Визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду, крім випадків, установлених законом.

Судом встановлено, що 26.09.2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, судді ОСОБА_7 передано клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суддя своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. У зв`язку зі спливом 28.09.2024 р. двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження тримання його під вартою.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до журналу судових засідань слідчому судді учасниками відводу не заявлено. Отже, доводи адвоката про порушення порядку процедури автоматизованого розподілу справ, носить суб`єктивний характер та є помилковим.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що прокурор, довів наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 та ст.348 КК України, який відноситься до особливо тяжких злочинів, карається позбавленням волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, і є наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, а саме: ОСОБА_6 , після вчинення особливо тяжкого злочину покинув місце свого проживання, переховувався від органів досудового розслідування за межами України, чим і намагався перешкодити кримінальному провадженню. Перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вищенаведене, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про обґрунтованість висновку, що ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний момент не відпали та не зменшилися, і продовжують існувати, а більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти вказаним ризикам, а також його спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

З матеріалів контрольного провадження також слідує, що сторона захисту під час розгляду клопотання не посилалась на наявність даних, які б підтверджували, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, встановлені при обранні та неодноразовому продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшилися або відпали.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 після вчинення особливо тяжкого злочину покинув місце свого проживання, переховувався від органів досудового розслідування за межами України, чим і намагався перешкодити кримінальному провадженню. У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами, апеляційний суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані. Також суд апеляційної інстанції зазначає, що 22.11.2024 року Хустським районним судом було винесено нову ухвалу про продовження строку тримання під вартою.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому Бардусу ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Стороною захисту не надано апеляційному суду доказів (відомостей) про стан здоров`я обвинуваченого, зокрема висновків лікарів, які б беззаперечно свідчили про те, що ОСОБА_6 не може триматися під вартою.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Строк тримання дії ухвали щодо ОСОБА_6 слідчий суддя встановив відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів також не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 26 вересня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , і продовжено ОСОБА_6 обвинуваченому за ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 та ст. 348 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 27 листопада 2024 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: