1-в/205/741/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення засудженого від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу України (далі КК),

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання засудженого, відповідно до якого останній просить привести у відповідність його покарання, у зв`язку з набуттям чинності Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 року та декриміналізації вчиненого ним діяння.

В судове засідання прокурор, представник установи виконання покарань не з`явились, що, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 Кримінального-процесуального кодексу України (далі КПК), не є перешкодою для розгляду подання у їх відсутність. Від засудженого ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК.

Суд, вивчивши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.12.2022 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, поглинуто покарання, призначене за даним вироком, покаранням призначеним вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2021 і остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

При цьому, вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2021 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2023 подання Державної установи «Дніпровська виправна колонія №89» про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно ОСОБА_4 задоволено.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення покарання у виді 3 років та 1 місяця позбавлення волі, призначеного вироком Дніпровського апеляційного суду від 29 серпня 2018 року покаранням у виді позбавлення волі на строк 8 років, призначеним за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2021 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон № 3886-IX) внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), зокрема до ст. 51 КУпАП, якими змінено в бік збільшення (до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) поріг відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Тобто, зазначені зміни стосуються кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, 190 та 191 КК.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2021 та за ч. 2 ст. 186 за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.12.2022 та вищевказаний Закон про кримінальну відповідальність не розповсюджується на вказані статті закону України про кримінальну відповідальність, суд не знаходить матеріальних підстав для застосування положень ч. 2 ст. 74 КК до вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2021 та вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.12.2022 за епізодом вчинення відкритого викрадення чужого майна.

В той же час, вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.08.2018 ОСОБА_4 визнано винуватим в тому, що він 22.01.2017 року близько 19 години 00 хвилин заволодів майно потерпілого ОСОБА_5 зловживаючи довірою, чим спричинив йому матеріальну шкоду на загальну суму 770 гривень.

На час, до якого відносяться діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_6 , положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2017 року в сумі 1600 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2022 році складала 800 грн.

Таким чином, відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК, у 2017 році становила 1600 грн.

Разом з цим, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_4 , згідно з вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.08.2018, не перевищує суми двох неоподаткованих мінімумів доході громадян, встановленої на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, у зв`язку з чим клопотання засудженого підлягає задоволенню в цій частині.

Крім того, як зазначалось вище, ОСОБА_4 засуджений вироком Дніпровського районного суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.12.2022 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК (епізод від 10.10.2017) та ч. 2 ст. 190 КК (епізоди від 27.10.2017, 19.11.2017 та 27-28.11.2017). За епізодами злочинної діяльності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК від 19.11.2017 та 27-28.11.2017 сума заподіяної шкоди не перевищує суми двох неоподаткованих мінімумів доході громадян, встановленої на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, у зв`язку з чим клопотання засудженого підлягає задоволенню також й в цій частині, а епізоди даної протиправної діяльності підлягають виключенню з вироку суду.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК).

Отже, має місце декриміналізація діянь, які полягають у крадіжці майна або заволодінні майном шляхом обману або зловживанні довірою (шахрайство), вартість яких на момент вчинення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь, за вчинення яких було засуджено ОСОБА_4 , у зв`язку з чим клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст. 2, 372, 537-539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення його від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК задовольнити частково.

Негайно звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, призначеного йому вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2018 року, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Виключити з мотивувальної частини вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 посилання на вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК за епізодом від 19 листопада 2017 року та від 27-28 листопада 2017 року.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1, 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Копію ухвали невідкладно направити адміністрації Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» для ознайомлення засудженого та негайного виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1