Справа № 711/7650/24
Номер провадження 1-кп/711/566/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ;

за участю:

секретарі судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002767 від 23.08.2024 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тираспіль, Республика Молдова, громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, має на утриманні малолітню дитину - доньку, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є особою з інвалідністю, у лікарів нарколога та псіхіатра на обліку не перебуває, не депутатом, є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_1 , видане Черкаським обласним військовим комісаріатом), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,, раніше судимого:

-20.12.2023 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, вирок набув законної сили 22.01.2024;

- 15.01.2024 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно визначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, вирок набув законної сили 26.03.2024,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

за участі:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді головного сержанта 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти вказаної військової частини, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 115, 116, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися

з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, повторно, в умовах воєнного стану, будучи особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в тому числі, кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, 12.08.2024 близько 19 год. 55 хв., перебуваючи в приміщенні квартири, де проживає потерпіла ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , в якій він тимчасово перебував з дозволу останньої, діючи з прямим умислом на таємне заволодіння майном потерпілої та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючих їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто, таємно, заволодів майном потерпілої ОСОБА_6 , а саме системним блоком персонального комп`ютера, який був укомплектований, зокрема, процесором «Intel(R) Core(TM) i5-4460 CPU @ 3.20GHz», материнською платою «MSI B85-G43 (MS-7816) PSI-Express 3.8 (8.0 Gt) V3/10», оперативною пам`яттю «Kingston PC3-1280J (KHX 1600C10D3/8G) 4 Gb» 2 шт., оперативною пам`яттю «Wilk Elektronik PC3-12800 (GY1600D364L10/8G) 8Gb», відеокартою «NVIDA GeForce GTX 10606 Gb», жорстким диском HDD «Seagate BarraCuda ST1000DM010-2ER102» 1 Tb, ринкова вартість якого станом на 12.08.2024, відповідно до висновку експерта Черкаського науково дослідного експертно криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/124-24/12654-ТВ від 16.09.2024 складала 5 099 грн. 32 коп., після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився на власний розсуд, чим завдав шкоди потерпілій ОСОБА_6 на суму 5 099 грн. 32 коп.

Він же, тобто ОСОБА_4 , повторно, в умовах воєнного стану, будучи особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в тому числі, кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, 29.08.2024 близько 08 год. 10 хв., перебуваючи в приміщенні коридору третього поверху гуртожитку № 2 Черкаського державного технологічного університету, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , куди проник шляхом вільного доступу через вхідні двері, діючи з прямим умислом на таємне заволодіння майном потерпілого та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючих їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто, таємно, заволодів майном потерпілого ОСОБА_7 , а саме велосипедом «Bike Traker Cross 29», ринкова вартість якого станом на 29.08.2024, відповідно до висновку експерта Черкаського науково дослідного експертно криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/124-24/12656-ТВ від 05.09.2024 складала 5 842 грн. 50 коп., після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, чим завдав шкоди потерпілому ОСОБА_7 на суму 5 842 грн. 50 коп.

Суд вважає, що пред`явлене обвинувачення в ході судового розгляду доведено у повній мірі і дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено у обвинуваченні, але від дачі детальних показів відмовився.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, потерпілі не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку прокурора, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, на утриманні має малолітню дитину, 2018 року народження, не є особою з інвалідністю, є учасником бойових дій, згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , яке видане Черкаським обласним військовим комісаріатом, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м. Черкаси не одержує, заподіяну шкоду усунуто частково, щиро розкаявся у вчиненому.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, частково добровільно відшкодував завданий збиток, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, а також враховуючи думку потерпілих, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі наближений до мінімального термін ізоляції від суспільства, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

При призначенні остаточного покарання, суд враховує положення ч.1 ст.71 КК України та за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15.01.2024 року.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави в сумі 3786 грн 40 коп.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 325, 368-371, 374,615 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання:

за ч.4 ст.185 КК України 5 років 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Придніпровськогорайонного суду м.Черкаси від 15.01.2024 року, у вигляді 5 року позбавлення волі (визначено іспитовий строк на підставі ст.75 КК України 1 рік), і остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати із дня вступу вироку в законну силу.

Зарахувати в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з часу фактичного затримання 26,09,2024 року до дня вступу в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі .

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати при проведенні експертизи у розмірі 3786 гривень 40 коп.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази:

- відеозаписи з камери відеоспостереження, поміщені на цифрові носії диски DVD-R долучені до матеріалів кримінального провадження - після вступу вироку в законну силу залишити при матеріалах провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошено резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1