печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

захисників - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ)

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0001808 від 27.09.2023,-

ВСТАНОВИВ:

16.04.2024 в провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання, про зміну запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0001808 від 27.09.2023.

Обґрунтовуючи клопотання, адвокат зазначає, що після застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 11.06.2024 у справі №757/26507/24-к, виникли нові важливі обставини, а також існують не враховані слідчим суддею важливі аргументи захисту. Такі обставини значно зменшують заявлені слідчим ризики, та мають істотне значення для вирішення питання про продовження застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому мають бути враховані слідчим суддею під час розгляду даного клопотання.

Так, адвокат зазначає, що захисники підозрюваного ознайомилися з матеріалами клопотання про застосування запобіжного заходу, та за результатами аналізу цих матеріалів можна стверджувати, що переважна більшість доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, є неналежними та недопустимими та не доводять винуватість ОСОБА_5 .

Окрім цього, підозрюваний має сталі соціальні зв`язки та інші зв`язки із територією України, зі своєю матір`ю та дружиною, за місцем проживання, реєстрації характеризується виключно з найкращої сторони, постійно проживав за адресою АДРЕСА_1 , у будинку, який належить його матері.

Наведені обставини підтверджують повну відсутність ризику переховування та інших ризиків, які мають бути враховані судом.

Також, адвокат вказує, що з часу утримання підозрюваного під вартою він неодноразово звертався до медичних працівників ДУ «Київський слідчий ізолятор» із скаргами на незадовільний стан здоров`я та відсутність належної медичної допомоги.

Потреба в обстеженні зумовлена суттєвим погіршенням здоров`я ОСОБА_5 за період його перебування під вартою, а зволікання із початком проведення обстеження та лікування може вкрай негативно відобразитись на стані його здоров`я.

Однак підозрюваний, систематичного обстеження та належного лікування в умовах тримання під вартою не отримує.

У випадку незабезпечення підозрюваного належним, рекомендованим лікарями лікуванням, а також позбавлення можливості на повноцінне надання медичної допомоги, стан здоров`я підозрюваного погіршиться та може призвести до настання негативних наслідків, що в першу чергу призведуть до значного погіршення здоров`я.

Таким чином, захист вважає, що наяне зменшення усіх ризиків, які стали підставою для застосування та продовження для підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому подальше тримання підозрюваного під вартою в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_5 , як підозрюваного.

З врахуванням зазначеного, захист просить суд:

- змінити підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, визначений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 11.06.2024 у справі №757/26507/24-к, на домашній арешт або визначити заставу у помірному розмірі, із покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, визначених ст.194 КПК України.

Адвокати та підозрюваний підтримали клопотання, посилаючись на обставини викладені в ньому, просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що на даний час обставини та підстави, у зв`язку із якими було застосовано запобіжний захід, не змінились, а обставини, що характеризують особу підозрюваного враховувались при застосуванні запобіжного заходу та не є підставами для його зміни.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши докази в обґрунтування поданого клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001808 від 27.09.2023 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених , ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 369 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 369 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України.

11.06.2024 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 369 КК України та затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 11.06.2024 у справі №757/26507/24-к клопотання заступника начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_25 - задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 08.08.2024. Строк дії ухвали визначено до 08.08.2024.

Так, статями 200, 201 КПК України регламентовано порядок розгляду клопотань про зміну запобіжного заходу.

У відповідності до ч. 2 ст. 200 КПК України, у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Зокрема, у відповідності до ст.201 КПК України, клопотання про зміну запобіжного заходу має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції, якого здійснюється досудове розслідування - підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник.

Відповідно до ч.5 ст.201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду.

Так, з досліджених слідчим суддею ухвали про застосування запобіжного заходу, вбачається, що визначаючи підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання, слідчий суддя виходив з обставин інкримінованого злочину, наявності обґрунтованої підозри та ризиків, визначених статтею 177 КПК України.

Отже, наявність можливої обґрунтованої підозри та ризиків кримінального провадження перевірялася під час застоусвання запобіжного заходу. Разом з тим, «обґрунтованість підозри» - поняття, яке не є незмінним протягом всього досудового розслідування. Зі сплином строку досудового розслідування відомості, на яких ґрунтується підозра, мають стати більш спроможними на користь причетності особи до вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу слідчий суддя не перевіряє обґрунтованість самих підстав застосування запобіжного заходу, а заявниками не можуть ставитися під сумнів висновки, які були покладені в основу такого рішення слідчого судді. Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому слідчий суддя не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до підозрюваного відповідний захід або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу досудового розслідування. Такий висновок опосередковано ґрунтується і на приписах частини п`ятої статті 201 КПК України, яка унеможливлює подання підозрюваним, його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.

З огляду на вказане, доводи сторони захисту, щодо сімейного стану підозрюваного, його соціальних зв`язків, поведінки підозрюваного були предметом оцінки слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу.

Варто додати, що ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Тобто кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Так, суд звертає увагу, що для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відтак, стороною обвинувачення в судовому засіданні було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чому і надавалась оцінка при постановленні ухвали від 11.06.2024.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер і тяжкість інкримінованого злочину. Відповідно до вказаної Рекомендації важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин.

У п. 60 рішення ЄСПЛ у справі «Смірнова проти Росії» від 21.07.2003, суд відзначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, у якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

З врахуванням зазначеного, під час судового розгляду встановлено, що застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання, та не приймає доводи сторони захисту.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу, що тримання під вартою підозрюваного, станом на день розгляду не є перешкодою у наданні йому належної медичної допомоги.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п.72 рішення від 18.12.2008 року по справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Положеннями ст. 11 Закону України «Про попереднє увязнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоровя, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Відповідно до п.2.3 «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженогонаказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 року, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоровя за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоровя з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Таким чином, сторона захисту не позбавлена можливості належним чином забезпечити організацію надання підозрюваному медичної допомоги, шляхом звернення у відповідності до зазначених вимог або ж порядку визначеному КПК України.

Відтак, клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 176-179, 182, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0001808 від 27.09.2023, - відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_26