Справа № 482/1875/24
Номер провадження 1-кс/482/569/2024
УХВАЛА

Іменем України

09 вересня 2024 року місто Нова Одеса

Слідчий суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса клопотання слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором в кримінальному провадженні прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000140 від 06.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна,-

встановив:

На розгляд слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором в кримінальному провадженні прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000140 від 06.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна, а саме на квартиру, загальною площею 54,6 кв.м. (житлова площа 28,1 кв.м.), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання вказано, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він будучи службовою особою, на яку покладено виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а саме займаючи посаду заступника начальника депо з експлуатації начальника оборотного депо Миколаїв служби приміських пасажирських перевезень Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання від провідників пасажирських вагонів оборотного моторвагонного депо Миколаїв служби приміських пасажирських перевезень Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», які перебували у його безпосередньому підпорядкуванні, грошових коштів у якості неправомірної вигоди, в період часу з лютого 2024 року, використовуючи своє службове становище, особисто, довів до відома підпорядкованих провідників пасажирських вагонів приміського сполучення оборотного моторвагонного депо про необхідність щомісячної передачі йому певної суми грошових коштів, що пропорційно залежала від кількості робочих рейсів, в якості неправомірної вигоди для створення сприятливих умов праці, які полягали у не проведенні ним цільових та раптових перевірок, у тому числі забезпечення позитивного результату під час проведення атестації працівників та виконанню плану виручки від продажу квитків у поїздах приміського сполучення. З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, шляхом погроз окремим працівникам оборотного депо розірванням трудових відносин створив умови, за яких всі провідники пасажирських вагонів були переконані про наявність реальної загрози бути притягнутими до дисциплінарної відповідальності та ймовірного звільнення з роботи, що змусило їх погодитися з умовами про необхідність щомісячної передачі через уповноважену особу, а саме працівника ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на посаді провідника, суми грошових коштів, які щомісячно, а саме на початку кожного наступного місяця, відповідно до розроблених самими ОСОБА_5 «тарифів», що полягали у необхідності здачі провідниками пасажирських вагонів грошових коштів в залежності від кількості поїздок, дня тижня та напрямку руху для їх передачі ОСОБА_5 , шляхом залишення відповідної суми неправомірної вигоди у приміщенні кладової, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою, виконання злочинних вимог ОСОБА_5 щодо надання йому неправомірної вигоди, 30.08.2024 року близько 10:37 год. ОСОБА_6 направила повідомлення в мобільному додатку «VIBER» зі свого абонентського номеру НОМЕР_1 провіднику служби приміських пасажирських перевезень Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_7 , з інформативним змістом щодо необхідності передачі грошових коштів у сумі 2106,00 грн.

31.08.2024 року близько 12:45 год. ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будинку за адресою: АДРЕСА_3 отримала від провідника ОСОБА_7 неправомірну вигоду у сумі 2106 грн., з метою подальшої передачі частини вже зібраних грошових коштів ОСОБА_5 .

Крім того, 30.08.2024 року аналогічне повідомлення в додатку «VIBER» зі свого абонентського номеру НОМЕР_1 ОСОБА_6 направила провіднику служби приміських пасажирських перевезень Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8 , з вимогою про виконання вказівок ОСОБА_5 , щодо надання неправомірної вигоди у сумі 1782 грн. Вказані грошові кошти у вигляді неправомірної вигоди у сумі 1782 грн., за вказівкою ОСОБА_6 були залишені в сумці в приміщенні кладової, що розташована в будівлі служби приміських пасажирських перевезень Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» за адресою: м. Миколаїв, Привокзальна, 1.

В подальшому, 31.08.2024 року близько 16:40 год. працівник ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на посаді провідника оборотного депо Миколаїв служби приміських пасажирських перевезень Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», яка з метою конспірації своєї злочинної діяльності була залучена ОСОБА_5 , за усною вказівкою останнього, перебуваючи у приміщенні кладовки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 забрала грошові кошти у сумі 30 140 грн. у якості неправомірної вигоди, та які на вимогу ОСОБА_6 залишали підлеглі провідники, згідно тарифів, які їм повідомляла остання.

Після цього, 01.09.2024 року близько 10:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_4 , повідомила ОСОБА_5 про можливість передання неправомірної вигоди, що була зібрана нею на вимогу останнього з провідників пасажирських вагонів, на що ОСОБА_5 погодився.

01.09.2024 року близько 14:20 год., рухаючись на своєму транспортному засобі марки Skoda Octavia державний номерний знак НОМЕР_2 , у напрямку до місця проживання ОСОБА_6 , а саме до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на одержання неправомірної вигоди, шляхом використання свого службового становища, поєднаного з вимаганням такої неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_6 про необхідність передачі грошових коштів.

В цей же день близько 14:30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи на прилеглій території біля будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , у своєму транспортному засобі марки Skoda Octavia державний номерний знак НОМЕР_2 під час особистого спілкування, з залученою ним для конспірації своєї злочинної діяльності, підлеглою особою ОСОБА_6 , отримав від останньої неправомірну вигоду у сумі 30 140 грн., надана за серпень 2024 провідниками пасажирських вагонів, яку поклав до полімерного пакету синього кольору.

В подальшому, ОСОБА_6 залишила салон транспортного засобу, а ОСОБА_5 , рухаючись на транспортному засобі марки Skoda Octavia державний номерний знак НОМЕР_2 за адресою вулиця Спортивна у м. Миколаєві, зрозумівши, що його злочинні дії були викриті працівниками правоохоронних органів, з метою уникнення кримінальної відповідальності та приховування своєї злочинної діяльності, викинув через скло дверцят водія пакету синього кольору з грошовими коштами у сумі 30 140 грн., який в подальшому було вилучено.

01.09.2024 року о 16:13 годин в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

02.09.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Посилаючись на те, що санкцією ч. 3 ст. 368 КК України за якою ОСОБА_5 повідомлено про підозру, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, слідчий просить про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на квартиру, загальною площею 54,6 кв.м. (житлова площа 28,1 кв.м.), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №390967679 від 14.08.2024 року, зареєстрована за ОСОБА_5 , оскільки згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, накладається арешт на майно підозрюваного, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Прокурор у судове засідання не з`явився, однак надав заяву, якою клопотання підтримав, з підстав у ньому викладених.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник в судове засідання не з`явились, однак подали заяву про розгляд даного клопотання без їх участі. При його розгляді покладаються на думку суду.

Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, матеріалами клопотання підтверджується наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.

Відомості за даними фактами внесені до ЄРДР за № 0000140 від 06.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного.

Подане клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, накладається арешт на майно підозрюваного, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

За змістом ст. 173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частинами 11, 12 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею враховані вимоги, ч. 8, 11, 12 ст. 170, пп. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати, що обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Відповідно до статті 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 372, КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на квартиру, загальною площею 54,6 кв.м. (житлова площа 28,1 кв.м), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК України за клопотанням власника, володільця майна, що не був присутнім під час розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1