Справа 350/521/23
Номер провадження 1-кп/350/40/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000046, відомості про яке внесені в ЄРДР 13.03.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, не депутата, не працюючого, не одруженого, не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ст.336 КК України

учасники кримінального провадження :

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

суд, -

в с т а н о в и в :

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, форми вини і мотивів, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану, а також ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин:

ОСОБА_3 в період дії оголошеного в Україні відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" воєнного стану із 05.30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні», та який в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими Законами України «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні», востаннє продовжений Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, маючи корисливий мотив та мету особистого збагачення вчинив крадіжку чужого майна.

Так, 04.03.2023 року близько 21:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в смт. Перегінське неподалік кафе «Кордафет», побачив ОСОБА_5 який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, лежав на узбіччі дороги.

Маючи корисливий умисел та мотив особистого збагачення, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи довести їх до кінця, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що ОСОБА_5 заснув внаслідок надмірного вживання алкогольних напоїв, таємно викрав із куртки останнього мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 10», вартістю 5133 грн., в прозорому силіконовому чохлі, вартістю 130 грн., із SIM-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» вартістю 135 грн.. В подальшому ОСОБА_3 покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5398 грн.

Окрім цього, 10.01.2017 року, ОСОБА_3 , військово-лікарською комісією при Рожнятівському РВК визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у військовий час за ст. 51 «б» графи І наказу МОУ №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Сил України» від 14.08.2008 року.

На підставі статті 14 частини 9 абзаців 9, 10 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» громадян, які за станом здоров`я військово-лікарською комісією визнано непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час комісія з питань приписки територіального центру комплектування та соціальної підтримки знімає з військового обліку призовників та передає для взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції від 13.05.1999 та згідно з Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію», на особливий період, а саме в період воєнного стану, введеного із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ введено в Україні воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України від 5 лютого 2024 року № 49/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

В ході виконання вищезазначених законодавчих актів та здійснення заходів по мобілізації військовозобов`язаних, 12.03.2024 року, ОСОБА_3 особисто з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 , для проходження військово-лікарської комісії на предмет придатності до військової служби, яку останній пройшов 12.03.2024 року.

Згідно довідки військово-лікарської комісії №51/5/673 від 12 березня 2023 року ОСОБА_3 було визнано придатним для проходження військової служби. Після чого ОСОБА_3 було включено в поіменний список №8/2159 для відправки в складі команди до ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_4 ) в розпорядження в/ч НОМЕР_1 , для виконання обов`язку перед державою та автомобільним транспортом ППЗВ було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_4 ).

В подальшому, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій умисел спрямований на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, достовірно знаючи про те, що його було визнано придатним для проходження військової служби, згідно довідки військово-лікарської комісії №51/5/673, та доставлено на територію ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в розпорядження в/ч НОМЕР_1 , для виконання обов`язку перед державою, ОСОБА_3 , вийшов із автомобільного транспорту ППЗВ, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації та скрився у невідомому напрямку. Таким чином ОСОБА_3 , умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження:

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ст.336 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що вчинив кримінальні правопорушення за викладених в обвинувальних актах обставин. Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечив проти розгляду справи у порядку, передбаченому ст.349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив.

ІІІ. Визначений обсяг доказів, котрі підлягають дослідженню, та встановлений порядок їх дослідження:

Враховуючипояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , який повністю визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ст.336 КК України, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість у подальшому оскаржити дані фактичних обставин в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, даних про речові докази та понесені судові витрати.

ІV. Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.4 ст.185, ст.336 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану та ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та беззастережне визнання ним своєї вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно із ст.67 КК України в ході судового розгляду судом не встановлено.

VІ. Мотиви призначення покарання:

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення: передбачене ч.4 ст.185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, передбачене ст. 336 України відноситься до категорії не тяжких злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий вироками Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.02.2020 року за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді 168 годин громадських робіт, від 28.07.2021 року за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, від 07.12.2021 за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень згідно ст.71 КК України остаточне покарання 850 грн. штрафу та 180 годин громадських робіт, від 17.02.2022 року за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді 2 місяців арешту, згідно ст. 71,72 КК України остаточне покарання 2 місяці 5 днів арешту та штафу в розмірі 850 гривень, перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Призначаючи покарання, суд враховує положення ст.50 КК України, якою установлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», а також положення статті 65 КК України, якою встановлено, що "особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснює, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й, зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК України, а також роз`яснень, наведених у вищезазначені постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 (п.8), призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський суд вказав, що при призначенні покарання "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

Отже враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання за ст.336 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч.4 ст.185 КК України з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, та на підставі вимог ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, дані про особу винного, який є особою молодого віку та критично ставиться до вчиненого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме щире каяття, беззастережне визнання ним своєї вини та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його поведінку під час розгляду справи в суді, який неодноразово не з`являвся за викликом в судові засідання, у зв`язку з чим до нього застосовувався привід. Крім цього ОСОБА_3 ухвалою суду було оголошено у розшук та після розшукання останньому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. У зв`язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що вказані обставини які пом`якашують покарання в своїй сукупності, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопопушень, а тому виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає що обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України на підставі ч.1 ст. 69 КК України слід призначити покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції даної статті, а за ст.336 КК України слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції даної статті.

На підставі ч.1 ст.70 КК України слід призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Саме таке покарання буде необхідним для виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення і справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає.

VІІ. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

VІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи, що суд дійшов до висновку про обрання покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, слід скасувати арешт майна, який накладений відповідно до ухвали слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2023 на прозорий чохол до мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi Note 10»та SIM-карту мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із номером: НОМЕР_2 .

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи у розмірі 566,34 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.366-369, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ст. 336 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 місяць;

- за ст.336 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 місяць.

Термін відбуття покарання ОСОБА_3 слід обчислювати з часу затримання - а саме з 01.05.2024.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Арешт майна, який накладений відповідно до ухвали слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2023 на прозорий чохол до мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi Note 10»та SIM-карту мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із номером: НОМЕР_2 - скасувати.

Речові докази, а саме: -прозорий чохол до мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi Note 10»та SIM-карту мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із номером: НОМЕР_2 повернути за належністю ОСОБА_5 ;

- оптичний носій CD-R диск із наявними відео файлами залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000046 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України 566 (п`ятсот шістдесят шість) гривень 34 копійки витрат на проведення експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч.2 ст.394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1