Справа № 507/2168/24
Провадження № 1-кп/507/78/2024
Номер рядка звіту 93
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 рокуселище Любашівка

Любашівський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Любашівка кримінальне провадження № 0000323 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кізомис Білозерського району Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, депутатом не обирався, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.11.2023 року Любашівським районним судом Одеської області за ст. 263 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

про обвинувачення у скоєні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення:

прокурор ОСОБА_4

потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

сторона захисту:

обвинувачений ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2024 року біля 01 год. 00 хв., ОСОБА_3 перебуваючи у дворі за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де також знаходився у гостях ОСОБА_5 , вирішив викрасти грошові кошти з гаманця ОСОБА_5 .

У той же день та час, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, умисно, у період дії воєнного стану, який введено на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 та продовженого відповідно до Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 (затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ), №259/2022 від 18.04.2022 (затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ), №341/2022 від 17.05.2022 (затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ), №573/2022 від 12.08.2022 (затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ), №757/2022 від 07.11.2022 (затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ), №58/2023 від 06.02.2023 (затвердженого Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ), №254/2023 від 01.05.2023 (затвердженого Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ), №451/2023 від 26.07.2023 (затвердженого Законом України від 27.07.2023 №3275-ІХ), №734/2023 від 06.11.2023 (затвердженого Законом України від 08.11.2023 №3429-ІХ), №49/2024 від 05.02.2024 (затвердженого Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ), №271/2024 від 06.05.2024 (затвердженого Законом України від 08.05.2024 №3684-ІХ), №469/2024 від 23.07.2024 (затвердженого Законом України від 23.07.2024 №3891-ІХ) підійшов до ОСОБА_5 , який відпочивав на дивані поряд з будинком у дворі за вищевказаною адресою та діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх

дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з гаманця який перебував біля ОСОБА_5 , викрав грошові кошти у сумі 1000 доларів США, 10 купюр номіналам по 100 доларів кожна, в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 25.08.2024 - 41288 гривень 10 копійок, і в подальшому викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, спричинивши цим самим ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

Також 04 вересня 2024 року, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , проходячи по вул. Отамана Кошового в селищі Любашівка, Подільського району, Одеської області навпроти буд.26, побачив припаркований автомобіль марки «ВАЗ» моделі 2102, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він вирішив незаконно заволодіти в результаті раптово виниклого умислу.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, в цей же день та час ОСОБА_3 діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за відсутності дійсного та уявного права на його користування, шляхом вільного доступу, реалізуючи сформований злочинний умисел, відчинив незачинені двері зі сторони водія, сів за кермо автомобіля марки «ВАЗ» моделі 2102, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , і шляхом прокручування замка запалювання для запуску двигуна, намагався привести авто в робочий стан, але через причини, що не залежали від волі не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, не зміг зрушити автомобіль з місця та привести в дію двигун.

Досудовим слідством, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним у вчиненні інкримінованих йому злочинах себе визнав частково та розповів, що 25 серпня 2024 року в нього вдома був ОСОБА_5 , вживали алкоголь до першої години ночі, в ході розмови ОСОБА_5 показав долари, а коли останній заснув, то він витягнув із гаманця, який лежав біля нього, 1000 доларів США, які витратив на свої потреби.

Також розповів, що у вересні 2024 року він разом із ОСОБА_21 ішли по вулиці, він побачив автомобіль ВАЗ, двері якого не були зачинені, сів в салон автомобіля на водійське сидіння та намагався завести двигун декілька хвилин, але в нього не вийшло, автомобіль не заводився, із місця автомобіль не зрушився. Автомобіль йому потрібен був, щоб перевезти металобрухт.

Крім, повного визнання вини ОСОБА_3 щодо вчинення крадіжки , його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які в сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину за ч.4 ст.185 КК України, зокрема:

- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 , про те, що 24 серпня 2024 року близько 23 години невідома особа викрала 1000 доларів США (а.с.87);

- протоколом огляду місця події від 27 серпня 2024 року, із якого вбачається, що в присутності двох понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проводився огляд домоволодіння , що розташоване по АДРЕСА_1 , із фото таблицею до протоколу (а.с.88);

- заявою ОСОБА_5 , із якої вбачається, що він надав для огляду гаманець чорного кольору, в якому перебували кошти в сумі 1000 доларів США (А.С96);

- протоколом огляду предмету від 28 серпня 2024 року, із якого вбачається, що проводився огляд гаманця та фото таблицею до протоколу (а.с.97-101);

- постановою про визнання речовим доказом гаманця чорного кольору, який належить ОСОБА_5 (а.с.102);

- протоколом огляду предметів від 29 серпня 2024 року, із якого вбачається що проводився огляд, відеозаписів на цифровому носієві, із якого вбачається , що невідома особа чоловічої статі в приміщенні обміннику ТОВ «ФК «Артем» в касира обміняв купюри по 100 долларів США на гривні, всього обміняв 3 купюри по 100 доларів США (а.с.106-106);

- заявою ОСОБА_10 , згідно якої вона добровільно надала працівникам поліції для проведення огляду три купюри по 100 доларів США, які її надав ОСОБА_11 25 серпня 2024 року біля 01 год. (а.с.113);

- протоколом огляду предмету від 29 серпня 2024 року, із якого вбачається, що в присутності двох понятих проводився огляд трьох купюр номіналом по 100 доларів США, який добровільно видала ОСОБА_10 та фототаблицею до протоколу (а.с.114-121);

- протоколом слідчого експерименту від 06 вересня 2024 року , із якого вбачається , що в присутності двох понятих проводився слідчий експеримент із участю ОСОБА_3 , в ході якого він розповів та показав місце де, спав ОСОБА_5 , біля якого на дивані лежав гаманець та показав, яким чином вчинив крадіжку коштів в сумі 1000 доларів США;

- розпискою про передачу на зберігання 3-х купюр по 100 доларів США потерпілому ОСОБА_5 (а.с.124);

- показами потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив, що в серпні цього року він приїхав до Любашівки, в банку поміняв гривні на долари США, купив 1000 доларів США. В той же день він пішов в гості до матері ОСОБА_3 , пізніше прийшов ОСОБА_12 із дівчиною, вживали алкоголь, в їхній присутності він показав долари, потім поклав у гаманець. В подальшому він заснув, а коли прокинувся доларів в кишені не було. Працівники поліції повернули йому 300 доларів.

Також судом досліджені наступні письмові докази та процесуальні документи, які надані на підтвердження незаконного заволодіння транспортним засобом :

- заява ОСОБА_6 про те, що 04 вересня 2024 року біля 18:30 год. невідома особа намагалася незаконно заволодіти транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований напроти його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.133);

- заява ОСОБА_6 , відповідно до якої він надав дозвіл на огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.134);

- протокол огляду місця події від 27 серпня 2024 року, із якого вбачається, що в присутності двох понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проводився огляд території напроти домоволодіння , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . На зазначеній території знаходився автомобіль марки «ВАЗ» моделі 2102, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та фото таблицею до нього (а.с.135-137, 138-143);

- протокол пред`явлення особи до впізнання від 05 вересня 2024 року, із якого вбачається, що у присутності двох понятих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , потерпілий ОСОБА_6 серед представлених 4-х осіб, вказав на ОСОБА_3 , як на особу яка намагалася незаконно заволодіти його автомобілем (а.с.152-155, 156-157);

- протокол слідчого експерименту від 06 вересня 2024 року , із участю ОСОБА_3 , із якого вбачається, що в ході слідчого експерименту він розповів та показав, як намагався незаконно заволодіти автомобілем марки «ВАЗ» моделі 2102, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема пояснив та показав як сів на водійське сидіння автомобіля та біля 5 хвилин пробував завести двигун, привівши в дію пусковий стартер автомобіля, але автомобіль так і не запустив. Він вийшов із автомобіля, а із двору вийшов власник із палицею;

- висновок експерта від 30 вересня 2024 року про те, що ринкова вартість автомобіля марки «ВАЗ» моделі 2102, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 18270 гнр. (а.с.195-216);

Потерпілий ОСОБА_6 , в судовому засіданні пояснив, що в день вчинення злочину, він залишив свій автомобіль ВАЗ напроти свого будинку через дорогу, на території домоволодіння, де ніхто не проживає. Він із дружиною були у будинку, дружина сказала, що хтось намагається завести двигун їхнього автомобіля. Він подивився у вікно та

побачив, що в салоні автомобіля сидів хлопець ромської національності ,а біля автомобіля стояв ОСОБА_21. Він вийшов із будинку, крикнув, щоб всі залишалися на місці, вони повтікали. Їхав працівник поліції, він його зупинив та почали переслідувати втікачів, спіймали ОСОБА_3 ;

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що її чоловік ОСОБА_18 залишив автомобіль «ВАЗ» на вулиці напроти їхнього будинку. Будучи в будинку, вона почула звуки, ніби хтось намагається завезти двигун автомобіля, сказада про те чоловіку. Через вікно вони побачили, що один чоловік сидів в автомобілі, а інший стояв біля нього. Чоловік пішов до автомобіля, хлопці повтікали, вона викликала поліцію. По звуку вона чула, що двигун намагалися завезти, але не чула щоб двигун запрацював та не бачила, щоб автомобіль зрушився із місця;

Свідок ОСОБА_19 , який в судовому засіданні пояснив, що він із ОСОБА_20 ішли по вулиці, побачили автомобіль «ВАЗ», ОСОБА_11 сказав, що подивиться чи є ключі, сів в автомобіль і почав заводити двигун, але двигун не заводився, пробував хвилин 5-10, стартер крутився, але авто не заводилося, не переміщувалося, не зрушувалося із місця та ніхто автомобіль не штовхав. ОСОБА_11 вийшов із автомобіля, в цей час вибіг господар, вони втекли.

Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_3 щодо дій відносно потеріплого ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України , як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд вважає, що дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України - закінчений замах (особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежалі від її волі) на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Відповідно до ст.62 Конституції України, п. 23 постанов Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.90 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

При оцінці досліджених в судовому засіданні доказів щодо доведеності у даному кримінальному правопорушенні вини ОСОБА_3 суд бере до уваги п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року, в якому зазначено, що спробу запустити двигун транспортного засобу з метою заволодіння ним необхідно розглядати як замах на вчинення злочину,

В обґрунтування перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 намагався привести автомобіль в робочий стан, але через причини, що не залежали від волі не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, не зміг привести в дію двигун та зрушити автомобіль з місця. Покази потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_17 про те, що автомобіль ВАЗ був не на тому місці , де його припаркував ОСОБА_6 , був переміщений на 1-1.5 метри, суд до уваги не приймає як доказ про незаконне заволодіння ОСОБА_3 транспортним засобом. Очевидців того,

що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 автомобіль був переміщений , не має. Яким чином та ким був переміщений автомобіль досудовим слідством , а також під час судового розгляду, не було встановлено. Потерпілий ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_19 стверджували, що ОСОБА_3 намагався завести двигун, але двигун не запрацював, ніхто із них не бачив , щоб якимось чином автомобіль був переміщений. Також обвинувачений, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні стверджував, що не зміг запустити двигун автомобіля, автомобіль не переміщувався.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, законного джерела доходу не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, також суд враховує пом`якшуючу вину обставину та відсутність обтяжуючих обставин.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд згідно ст.66 КК України визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Підстав для застосування ст.69 КК України не встановлено.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, слід призначити покарання за ч.2 ст.15 ч.2 статті 289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна, та за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті, з остаточним призначенням покарання за правилами ст. 70 КК України.

Підстави для застосування ст.75 КК України відсутні.

Отже, за таких обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що призначене судом покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми, як уже було зазначено, є імперативними, тобто обов`язковими для застосування.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

17.11.2023 р. ОСОБА_3 засуджений Любашівським районним судом Одеської області за ст. 263 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

За цих обставин, остаточне покарання ОСОБА_3 має бути обрано за правилами ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_3 обрано у виді тримання під вартою. Оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, під час іспитового строку, засуджується до покарання у виді позбавлення волі, яке має відбувати реально, враховуючи дані про його особу, встановлені під час кримінального провадження, тому суд вважає за необхідне, з метою уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України

та забезпечення виконання вироку, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін .

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування. Отже, накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 06 вересня 2024 року арешт на майно, яке визнано речовим доказом слід скасувати.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта в загальному розмірі 3183 грн. 60 коп. відповідно до вимог ст. ст.118, 122, 124 ч. 2 КПК України, підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушеннях (злочинах), передбачених ч.4 ст.185, ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 років 2 місяці;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 років, без конфіскації майна;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі .

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків , до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 17 листопада 2023 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 4 місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати із 03 грудня 2024 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення в цьому кримінальному провадженні із 04 вересня 2024 року по 03 грудня 2024 року за правилами ч.5 ст.72 КК України із розрахунку день за день.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 3183 грн. 60 коп. на користь держави.

Речові докази: тимчасово вилучене майно 04 вересня 2024 року слідчим СВ ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області при огляді автомобіля ВАЗ 2102 сірого кольору, а саме : тканину зі слідами речовини бурого кольору, яку поміщено до паперового конверту NPU336327; змив на марлевий тампон з керма автомобіля, який поміщено до паперового конверту NPU336329; змив на марлевий тампон на поверхні ричага механічної коробки передач, який поміщено до паперового конверту NPU336328, яке передано на зберігання до кімнати речових доказів відділу поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області - знищити; 300 доларів США, які передані під розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити йому за належністю; автомобіль ВАЗ 2102, який передано під зберігальну розписку ОСОБА_6 залишити йому за належністю.

Накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 6 вересня 2024 року арешт на майно, яке визнано речовими доказами - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1