Дата документу 05.12.2024
Справа № 334/9265/24
Провадження № 1-кп/334/769/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за № 0000404 від 01.07.2024 року за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`ївка Запорізького району Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на території України оголошена та проводиться загальна мобілізація.

Згідно ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизні, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування ЗСУ та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів (військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), проходження медичного огляду, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних, проходити медичний огляд, проходити військову службу і виконувати військовий обов`язок у запас, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час; громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти ІНФОРМАЦІЯ_2 у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях начальників ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вони перебувають на військовому обліку, громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Згідно ч. 1 ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, винні у порушенні правил військового обліку громадян України, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Так, громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є військовозобов`язаним, у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у Збройні Сили України, 18.06.2024, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , пройшов військово-лікарську комісію та відповідно до довідки № 1779 від 18.06.2024 (протокол № 123 від 18.06.2024) визнаний придатним до військової служби.

Після чого, 18.06.2024 (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запропоновано отримати під особистий підпис повістку на відправку на військову службу до Збройних Сил України у в/ч НОМЕР_1 , у зв`язку з чим останньому необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 19.06.2024 о 08 годині 00 хвилин.

У подальшому, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , будучи придатним до військової служби на особливий період, не бажаючи виконувати загальний обов`язок проходити військову службу, покладений на громадян України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України N?65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», діючи умисно, протиправно, маючи на меті ухилитися від призову за мобілізацією, достовірно знаючи про свій обов?язок щодо призову за мобілізацією та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією», ухилився від призову на військову службу за мобілізацією та проходження військової служби в особливий період, відмовився від отримання повістки, на що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 складено відповідний акт про відмову від отримання повістки (повідомлення) від 18.06.2024. Відповідно, 19.06.2024 року, у назначений час, ОСОБА_4 не прибув до ЗРТЦК та СП, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , для направлення до ВЧ НОМЕР_2 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 336 КК України, а саме: ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Під час досудового розслідування 29.07.2024 року між прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 та ОСОБА_4 за участю захисника, укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою, прокурор і підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин і правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 336 КК України, підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив суд затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , у присутності захисника, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення беззастережно визнав повністю і просив суд затвердити укладену між ним і прокурором угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення і вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості і наполягав на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні також просив суд затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною п`ятою статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесене до нетяжкого злочину, а отже угода відповідає вимогам закону.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений і прокурор, визначена з урахуванням положень ст. ст. 53, 65, 66, 67 КК України, угода не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладення такої угоди судом не встановлено.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст. ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, положення ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України. Укладання угоди є цілком добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Заходи забезпечення та запобіжні заходи, у кримінальному провадженні, не застосовувалися.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 119, 374, 468, 469, 473, 474, 476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 липня 2024 року в кримінальному провадженні № 0000404 між прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29 липня 2024 року покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік, та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази: заяву ОСОБА_4 про відмову від мобілізації написану власноруч; пояснення ОСОБА_4 причин відмови від мобілізації написані власноруч; заяву про відсутність підстав для відстрочки, передбачених ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; акт про відмову від отримання повістки від 18.06.2024; повістку, яку відмовився отримати ОСОБА_4 ; відеозапис відмови від отримання повістки; попередження про кримінальну відповідальність, передбачену ст.336 КК України; висновок ВЛК від 18.06.2024 року про ступінь придатності ОСОБА_4 , оформлений довідкою № 1779, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений засудженим, захисником, прокурором, виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1