Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з використанням телекомунікаційної платформи "EasyCon" кримінальне провадження № 0001822 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

судимого вироком Ірпінського міського суду Київської області

від 18.08.2022 за ст.1261 КК України на 2 роки позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 24 серпня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 24.08.2023 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Ірпінського міського суду Київської області від 18.08.2022 ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки матеріали кримінального провадження не містять належних і допустимих доказів винуватості його підзахисного.

Допитаний в суді першої інстанції обвинувачений заперечив належність йому вилучених під час обшуку бойових припасів, і єдиний свідок у справі ОСОБА_8 також не вказувала, що саме її син ОСОБА_7 приніс у квартиру, де вони проживають, патрони. Також свідок показала, що до ОСОБА_7 раніше заходили в гості його друзі.

Враховуючи викладене, захисник стверджує, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, що суперечить ст.62 Конституції України, ст.ст.17, 22 КПК України, а тому вирок ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 з невстановленого часу до 20 години 27 хвилин 26 вересня 2018 року за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зберігав без передбаченого законом дозволу 31 боєприпас: 7 з маркуванням "НОМЕР_1", 5 з маркуванням "НОМЕР_2", калібру 5,45х39 мм, що споряджені кулею "ПП" зразка 1992 року підвищеної пробивної сили; 6 з маркуванням "НОМЕР_3", 5 з маркування "НОМЕР_4", 3 з маркуванням "НОМЕР_5", 1 з маркуванням "НОМЕР_6", 1 з маркуванням "НОМЕР_7", 1 з маркуванням "НОМЕР_8", 1 з маркуванням "НОМЕР_9", 1 з маркуванням "НОМЕР_10", які належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, є бойовими проміжними патронами зразка 1943 року, калібру 7,62х39 мм, що споряджені кулями "ПС" зі сталевим осердям.

Та обставина, що під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції були виявлені та вилучені вказані раніше бойові припаси, підтверджується показаннями свідка ОСОБА_8 , даними у протоколі обшуку від 26.09.2018, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 25.09.2018 (т.2 а.с.9-11, 12-21), і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно з висновком експерта № 8-5/1171 від 21.12.2018 з наданих на дослідження об`єктів: 7 з маркуванням "НОМЕР_1", 5 з маркуванням "НОМЕР_2" - належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, є бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, що споряджені кулею "ПП" зразка 1992 року підвищеної пробивної сили; 6 з маркуванням "НОМЕР_3", 5 з маркування "НОМЕР_4", 3 з маркуванням "НОМЕР_5", 1 з маркуванням "НОМЕР_6", 1 з маркуванням "НОМЕР_7", 1 з маркуванням "НОМЕР_8", 1 з маркуванням "НОМЕР_9", 1 з маркуванням "НОМЕР_10" - належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, є бойовими проміжними патронами зразка 1943 року калібру 7,62х39 мм, що споряджені кулями "ПС" зі сталевим осердям. Надані на дослідження патрони виготовлені промисловим способом, призначені для бойової нарізної вогнепальної зброї відповідного типу та калібру, придатні до стрільби (т.2 а.с.29-35).

Обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції вину у вчиненні злочину не визнав та показав, що вилучені патрони йому не належать, і він не спить у кімнаті, де вони були знайдені. До цього працівники поліції в цивільній формі цілий тиждень приходили до нього додому, щось шукали, а вже 26 вересня 2018 року, дочекавшись приїзду матері, прийшли з ухвалою про дозвіл на обшук. Під час обшуку він знаходився на кухні.

Цим показанням суд дав оцінку і правильно не взяв їх до уваги, про що навів у вироку відповідні мотиви.

Як вказав суд у вироку, твердження ОСОБА_7 , що поліцейські тиждень приходили до нього та оглядали квартиру, жодними доказами не доведені, як і можливість підкидання патронів працівниками поліції, оскільки під час обшуку були присутні поняті та ОСОБА_8 .

Також колегія суддів звертає увагу, що під час обшуку здійснювалося безперервне фіксування за допомогою відеозапису, бойові припаси були виявлені в дивані, для чого необхідно було підняти його частину, що виключало легкий доступ до цього місця.

Крім того, під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_8 повідомила, що коли готувала їжу, її син ОСОБА_7 проніс щось у поліетиленовому пакеті в кімнату, в якій проживає, і заховав у диван. Після того, як ОСОБА_7 ненадовго залишив місце проживання, вона перевірила, що саме він приніс, виявила патрони та повідомила про це в поліцію. Також свідок показала місце, де виявила предмети, схожі на патрони (т.2 а.с.45-48).

Незважаючи на те, що свідок ОСОБА_8 в суді показала, що до обшуку патрони в квартирі не бачила, її показаннями спростовується версія обвинуваченого про щоденне відвідування квартири за тиждень до обшуку працівниками поліції. Так, за показаннями свідка, які не викладені у вироку, але містяться на технічному носії інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, в квартирі проживають вона і син. Приблизно місяць вона була в лікарні, а потім жила у доньки, оскільки потребувала догляду, і повернулася додому приблизно в період з 15 по 20 серпня 2018 року. Тобто свідок більше ніж місяць до проведення обшуку проживала вдома. На користь того, що показання обвинуваченого є нещирими, свідчить і його поведінка під час обшуку, зокрема, наполягання на тому, що вилучені патрони належать його матері.

Таким чином, суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, і навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України - зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставами для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, зокрема, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі винного, який є судимим, негативно характеризується за місцем проживання, не працює, під час скоєння інкримінованих йому дій страждав на емоційно нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Оскільки ОСОБА_9 вчинив вказаний злочин до ухвалення вироку Ірпінського міського суду Київської області від 18.08.2022, вірно застосовано судом і положення ч.4 ст.70 КК України.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволена бути не може.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 24 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін,а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3