Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 504/3327/24
Провадження №1-кп/523/1398/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

11.11.2024 року

Колегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , в присутності обвинуваченого ОСОБА_7 ., розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Курісове (колишня назва Петрівка) Березівського (колишня назва Комінтернівського) району Одеської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст.89 КК України не маючо судимості;

по звинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 153 ч. 4, ч.3 ст.15, ч.6 ст.152 КК України

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 03 квітня 2024 року близько 13-30 години, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 проходив вздовж АДРЕСА_2 , а саме по території кладовища, та побачив раніше знайомого йому малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на сексуальне насильство - вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних з проникненням у тіло малолітнього ОСОБА_8 , незалежно від згоди останнього.

На виконання свого злочинного умислу з метою задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, керуючись низькими спонуканнями задоволення своїх сексуальних бажань, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 прийшов до покинутого військового бліндажу, що знаходиться неподалік лісосмуги на відстані 25-27 метрів від узбіччя дороги Р55 напрямком з с.Донська Балка Березівського району Одеської області у напрямку с.Курісове Березівського району Одеської області.

У подальшому, умисно та протиправно, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_8 є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, скориставшись безпорадним станом потерпілого з огляду на його вік, перебуваючи у вказаному глухому та безлюдному місці, ОСОБА_7 , розуміючи, що ОСОБА_8 за своїм фізичним та психічним станом внаслідок малолітнього віку не може чинити опір, діючи із застосуванням фізичного насильства шляхом утримування за передпліччя правої руки всупереч його волі, не реагуючи на прохання останнього припинити ці протиправні дії, вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням у тіло ОСОБА_8 , спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті неприродним способом, а саме стягнув з потерпілого штани та білизну, став навколішки навпроти нього та здійснив непристойні дотики поверхнею свого роту до геніталій малолітнього, тим самим вступив з ним в орогенітальний контакт без згоди останнього, чим порушив статеву недоторканість, нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток потерпілого.

Так, уподальшому, 03 квітня 2024 року близько 14-00 години, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_7 , який є особою, яка вчинила раніше злочин, передбачений ч. 4 ст.153 КК України, який перебував разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , всередині покинутого військового бліндажу неподалік лісосмуги на відстані 25-27 метрів від узбіччя дороги Р55 напрямком з с.Донська Балка Березівського району Одеської області у напрямку с.Курісове Березівського району Одеської області, виник умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з анальним та оральним проникненням в тіло потерпілого, який не досяг чотирнадцяти років, незалежно від його добровільної згоди, з використанням власних геніталій (зґвалтування).

На виконання свого злочинного умислу, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, керуючись низькими спонуканнями задоволення своїх сексуальних бажань, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,достовірно знаючи про те, що ОСОБА_8 не досяг чотирнадцяти років, скориставшись безпорадним станом потерпілого з огляду на його вік, всупереч волі останнього, перебуваючи у вказаному глухому та безлюдному місці, ОСОБА_7 умисно та протиправно, із застосуванням фізичного насильства стиснув пальцями рук шию ОСОБА_8 , тримаючи останнього, діючи при цьому грубо і настирливо, спустив власні штани та шорти, нахилив голову потерпілого до свого оголеного статевого органу, ОСОБА_9 торкатися до нього губами.Таким чином ОСОБА_7 намагався вчинити дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло ОСОБА_8 , тобто зґвалтувати його.

Так як малолітній потерпілий чинив активний опір шляхом стискання зубів, ОСОБА_7 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, та не зміг здійснити оральне проникнення у тіло малолітнього ОСОБА_8 з використанням власних геніталій з причин, що не залежали від його волі, а саме через опір потерпілого.

У подальшому, без перерви у часі, у продовження свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з анальним та оральним проникненням в тіло ОСОБА_8 , який є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням власних геніталій, перебуваючи у вищевказаному глухому та безлюдному місці - покинутому військовому бліндажі, ОСОБА_7 знову застосував фізичну силу руками різко приспустив штани та спідню білизну потерпілого ОСОБА_8 , розвернув його спиною до себе, силою рук нахилив його вперед та, утримуючи своєю лівою рукою в області лівого передпліччя у такому положенні, діючи при цьому грубо і настирливо, намагався вчинити дії сексуального характеру, пов`язані з анальним проникненням в тіло ОСОБА_8 з використанням власних геніталій, тобто зґвалтувати його. При цьому ОСОБА_7 не реагував на прохання потерпілого припинити указані протиправні дії.

Однак, у момент, коли ОСОБА_7 ослабив одну з рук на тілі ОСОБА_8 , останній вирвався та втік із місця вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_7 не зміг здійснити анальне проникнення у тіло малолітнього потерпілого з використанням власних геніталій, оскільки не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_8 вирвався та втік.

Внаслідок застосування у ході вищевказаних дій сексуального характеру, пов`язаних з анальним та оральним проникненням в тіло малолітнього ОСОБА_8 з використанням власних геніталій, фізичного насильства, ОСОБА_7 спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді двох синців шиї зліва (біля кута нижньої щелепи); одного синця правої підключичної ділянки та одного синця лівої підключичної ділянки.

При допиті ОСОБА_7 , надав наступні покази суду, це було весною цього року, перед Пасхою, точну дату не пам`ятає. Перебував на кладовищі у селі Курісово, побачив там Подольського Нікіту. Це було приблизно у обідній час. Потерпілого бачив раніше, на вигляд йому приблизно 13 років. Він покликав його, та вони разом пішли у землянку за селом. Зайшли туди всередину, та він почав стягувати з малого штани, труси, став на коліна і почав брати в рот половий орган малого. Потерпілий виривався та кричав, але останій його міцно тримав. Потім він взяв ОСОБА_10 за шию, повернув до себе, спустив свої штани і шорти, і нахиляв голову малого до свого полового органу, з метою того, щоб він взяв в рот в половий орган, але потерпілий зціпив зуби і так і нічого не вийшло. Тоді він зняв з нього штани і труси, повернув до себе задом, нагнув його тулуб вперед та хотів чинити з ним дії сексуального характеру. Щоб він не пручався, тримав його лівою рукою за ліве плече. Вставити свій половий орган так і не вийшло, бо потерпілий сильно пручався, вирвався і втік. Провину визнав у повному обсязі, про скоєне щиро каявся.

Крім повного визнання провини обвинуваченого ОСОБА_7 , судом були досліджені наступні докази :

- Висновком експерта №41 від 03.04.2024 року, згідно якої на основі даних судово- медичної експертизи малолітнього ОСОБА_8 , 12 років, у останього виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох синців шиї зліва ( біля кута нижньої щелепи) одного синця правої підключичної ділянки та одного синця лівої підключичної ділянки. Враховоїчи колір синців ( багряний, давність їх утворення у ОСОБА_8 , в межах 3 -6 годин до моменту огляду підекспертного (17.00) тобто, вони могли утворись 03.04.2024 року. Морфологічні особливості виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ( невеликі розміри, кругла та овальна форма) вказують на те, що що вони могли утворитись від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими найбільш ймовірно були пальці рук. Виявлені у ОСОБА_8 , тілесні ушкодження у вигляді синців зазвичай мають незначні, скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів, згідно пункту 2.3.5 «Правила судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. При судово- цитолгічному досліджені у вмісті двох мазків вібдитків та тампону змиву з головки статового члену ОСОБА_8 , 2012 року народження, знайдені сліди слини та невелика кількість клітин багатошарового плоского незроговілого епітелію, три з яких належить особі (особам) чоловічої генетичної статі. Одиничні епітельні клітини за цитоморфологічними та цитохімічними ознаками подібні до клітин букального епітелію. При судово медичній експертизі ОСОБА_8 , будья-яких тілесних ушкоджень в ділянці статевих органів та промежин не виявлено. При судово- медичній експертизі ОСОБА_8 , будь-яких видимих накладань в ділянці зовнішніх статевих органів та промежин не виявлено. Оскільки в області задньо прохідного отвору ОСОБА_8 , будь- яких змін чи пошкоджень не виявлено, стверджувати чи мав місце насильницький або ненасильницький статевий акт в анальний отвір під експертного підстав не має. Згідно віку підекспетрного та даних його фізичного розвитку, ОСОБА_8 статевої зрілості не досяг.

- Постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 03.04.2024 року, згідно якої визнано та долучено до кримінального провадження: два гіпсових зліпки фрагментів підошви взуття, які опечатані біркою, куртку , підштаники, труси- поміщені до сейф пакету, кросівок поміщених до сейф пакету FPS 6008531, куртки темно- синього кольору, светр сірого кольору, футболка (поло) темно- синього кольору, штани джинсові синього кольору ( забруднені), шорти білого кольору, шкарпетки чорного кольору поміщених до сейф пакету PSP 4189491, черевиків чорного кольору (без шнурків) поміщених до сейф пакету РSP 6008560.

- Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23.04.2024 року, згідно якої визнано та приєднано: 2 мазки і 1 тампон змиви з головки статевого члена підозрюваного ОСОБА_7 , зрізи нігтів з піднігтьовим вмістом з обох рук підозрюваного ОСОБА_7 , які поміщені до конверту №1, змиви з обох рук підозрюваного ОСОБА_7 , які поміщені до паперового конверту №2., зразок крові підозрюваного ОСОБА_7 , який поміщено до пробірки та у паперовий конверт., зрізи нігтів з піднігтьовим вмістом обох рук потерпілого ОСОБА_8 , які поміщено до паперового конверту №3., 2 мазка і 1 тампон змивів з головки статевого члена потерпілого ОСОБА_8 , зразок крові потерпілого ОСОБА_8 , який поміщено до пробірки та у паперовий конверт.

Так, як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст. 349 ч. 3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України

Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє колегії суддів дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_7 , у скоєнні інкримінованих злочинних діянь, та колегія суддів вважає це належним, допустимим, достовірним і достатнім для ухвалення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, колегія суддів приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і кваліфікує його дії: за за ч. 4 ст. 153 КК України- у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (сексуальне насильство);

ч. 3 ст. 15, ч. 6 ст. 152 КК України у незакінченому замаху на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинені особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 153 КК України.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбачених ст.ст. 153, ст.15, 152 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 ч.ч. 1, 2 Конституції України, ст. 17 ч. 2 КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161, 150, 100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь, які містять склад злочину.

- обґрунтованості обвинувачення.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_7 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Обвинувачений ОСОБА_7 , за формою вини, ступенем тяжкості вчинив особливо тяжкий злочин. Судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що при вчинені інкримінованих йому правопорушень, ОСОБА_7 , усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 25 ч. 2 КК України.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає, що він є осудним, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними - ст. 19 ч. 1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України - вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості кожного вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами а також ту обставину, що ОСОБА_7 , вчинив статевий злочин щодо малолітньої особи, злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи становлять собою велику суспільну небезпеку, характеризуються виключною аморальністю та цинічністю дій винних. Вони, у більшості випадків, пов`язані з посяганням на статеву свободу особи або її статеву недоторканість, такі злочини грубо принижують гідність потерпілої від злочину особи, заподіюють їй глибоку психічну травму, можуть завдати серйозної шкоди її здоров`ю. Ці злочини є надзвичайно небезпечними. Суспільна небезпека злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи визначається не лише посяганням на статеву свободу або статеву недоторканість особи, а й заподіянням шкоди іншим суспільним відносинам та соціальним цінностям нормальному фізичному й психічному розвитку дітей і підлітків, здоров`ю, честі і гідності особи тощо. Так, розбещення неповнолітніх здатне викликати у потерпілих від цього злочину різні статеві збочення, а передчасний (до досягнення статевої зрілості) вступ у статевий зв`язок може завдати серйозної шкоди здоров`ю неповнолітньої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є повне визнання вини.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Враховуючи всі встановлені під час судового розгляду обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що ОСОБА_7 , раніше не судимий в силу 89, тяжкість скоєного кримінального правопорушення і зухвалий спосіб його вчинення, невідворотні наслідки, характеризуючі його особу дані, негативні характеристики з місця мешкання, зловживання алкоголем, не працює, не одружений, на утримані дітей не має, суспільно корисною працею не займається, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , залишити у вигляді тримання під вартою.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

Ухвалив:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених:

за ч. 4 ст.153 КК України 8 років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 15, ч. 6 ст. 152 КК України - з урахуванням вимог ч. 4 ст. 68 КК України 15 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 15 років позбавлення волі.

Включити інформацію про обвинуваченого ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в період часу з 03.04.2024 по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Залишити ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно зі ст.174 КПК України, арешт на майно, накладений у кримінальному проваджені за ухвалою слідчого судді від 04.04.2024 року, на вилучені при огляді речі, після набрання вироком законної сили, - скасувати, у зв`язку з недоцільністю щодо подальшого збереження.

Долю речових доказів вирішити у порядку статті 100 КПК України, а саме:

куртку, підштаники, труси, кросівки повернути законному представнику малолітнього потерпілого ОСОБА_11 ; куртку темно-синього кольору, светр сірого кольору, футболку (поло) темно-сірого кольору, штани джинсові синього кольору, шорти білого кольору, шкарпетки чорного кольору,черевики чорного кольору повернути ОСОБА_7 ; два гіпсові зліпки фрагментів підошви взуття, 2 мазка і 1 тампон змивів з головки статевого члена, зразок крові., зрізи нігтів з обох рук; змиви з обох рук ОСОБА_7 ; зрізи нігтів з обох рук, змиви з обох рук, зразок крові, 2 мазка і 1 тампон змивів з головки статевого члена ОСОБА_8 знищити.

Процесуальні витрати за проведення експертиз стягнути з ОСОБА_7 на користь держави: висновок експерта № СЕ-19/116-24/7391-БД від 05.07.2024 5984,88 гривень; висновок експерта №СЕ-19/116-24/6703-ТР від 15.04.2024 7572,80 гривень;висновок експерта №СЕ-19/116-24/11055-ТР від 12.06.2024 7572,80 гривень;висновок експерта №24-2128 від 06.05.2024 13252,40 гривень, всього - 34382,88 гривень.

Копії вироку вручити під розписку прокурору, захиснику та ОСОБА_7 , копію вироку направити потерпілій особі та в ДУ "Одеський слідчий ізолятор для відома та виконання".

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1 .

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3