Справа № 953/9673/24
Провадження № 1-кп/953/1138/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000506 від 03.09.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нескучне Харківського району Харківської області, громадянина України, який має повну середню освіту, одруженого, який досягнув пенсійного віку, зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк на 1 рік,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2024 року ОСОБА_3 засуджено за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік і на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направлено його як особу, що вчинила домашнє насильство, для проходження програми для кривдників до Управління у справах сім`ї та молоді Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради.

Копію зазначеного вироку обвинувачений отримав у день його ухвалення особисто під підпис. Окрім наведеного, в подальшому - 28.06.2024 року о 10 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 працівники поліції сектору протидії домашньому насильству ВП Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області вручили ОСОБА_3 копію цього ж вироку під розписку з відеофіксацією за допомогою нагрудної камери, роз`яснили обов`язок пройти програму для кривдників і для цього протягом трьох робочих днів з`явитися в Управлінні у справах сім`ї та молоді Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 5, 6 під`їзд, 6 поверх, к. 509, а також попередили про кримінальну відповідальність у разі ухилення від проходження зазначеної програми.

Проте ОСОБА_3 з 02.07.2024 року і до часу пред`явлення обвинувачення за ст. 390-1 КК України, ігноруючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII), жодного разу не прибув до Управління у справах сім`ї та молоді Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради, для проходження програми для кривдників, маючи реальну можливість зробити це, тобто без поважних причин, чим умисно ухилився від проходження відповідної програми.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у порядку спрощеного провадження без проведення розгляду справи у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

З огляду на зазначене, оскільки учасники кримінального провадження не оспорюють встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин справи, обізнані із правовими наслідками застосування передбаченої ст. 302 КПК України спеціальної процедури, суд, переконавшись у добровільності їх позиції, вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового засідання.

Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії, що полягали в умисному ухиленні від проходження програми для кривдників особою, щодо якої цей захід застосовано судом, за ст. 390-1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як унормовано п. 3 ч. 1 ст. 65 цього Кодексу, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно з частиною 2 цієї статті особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання новим кримінальним правопорушенням.

Обираючи ОСОБА_3 захід примусу, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, і конкретні обставини його вчинення, що не підвищують суспільної небезпеки скоєного у межах даної кримінально-правової кваліфікації.

Бере суд до уваги і дані про особу обвинуваченого, котрий одружений, має сім`ю, водночас раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї дружини, раніше судимий за відповідне кримінальне правопорушення, є людиною похилого віку, пенсіонер, не має негативних характеристик за місцем проживання, на диспансерних наркологічному і психіатричному обліках не перебуває (а. с. 20, 21).

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає повне визнання ним провини та щире каяття.

Обставиною, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд вважає рецидив злочинів.

З огляду на неодноразові факти вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, за що він притягувався як до адміністративної, так і до кримінальної відповідальності, і вчинення нового кримінального правопорушення, яке демонструє ігноруванні рішення суду і вимог закону щодо обов`язкового вжиття заходів, спрямованих на корекцію його протиправної поведінки, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому більш суворе покарання у виді обмеження волі у межах санкції ст. 390-1 КК України.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення після ухвалення вироку від 05.06.2024 року до повного відбуття призначеного за ним заходу примусу, покарання, призначені обвинуваченому за вироком у цій справі та вироком від 05.06.2024 року, підлягають складанню на підставі ст. 71 КК України за правилами сукупності вироків виходячи із співвідношення, встановленого п. 5 ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

Положення ст. 75 КК України наділяють суд дискреційними повноваженнями у справах даної категорії при призначенні покарання, у тому числі, у виді обмеження волі звільнити винну особу від його відбування з випробуванням за наявності підстав для висновку про можливість виправлення особи без відбування заходу примусу.

Оскільки вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення не є тяжким, не завдало жодній особі фізичної, моральної чи матеріальної шкоди, обставини, які б підсилювали його тяжкість у межах даної кримінально-правової кваліфікації, відсутні, обвинувачений повність визнав винуватість, щиро розкаявся, не має негативних характеристик за місцем проживання, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання. Зазначене дає підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування заходу примусу з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу, необхідних і достатніх для належного контролю його поведінки.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 Закону № 2229-VIII притягнення кривдника до відповідальності за непроходження програми для кривдників не звільняє його від обов`язку пройти таку програму.

Статтею 71 КК України передбачені правила складання покарань за сукупністю вироків. Водночас направлення засудженого для проходження програми для кривдників за своєю правовою природою є не покаранням, а спеціальним обмежувальним заходом, який на підставі ст. 91-1 КК України, ст. ст. 24, 28 Закону № 2229-VIII може застосовуватися судом в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання.

За таких обставин, з огляду на вимоги ч. 9 ст. 28 Закону № 2229-VIII, оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку, попередній вирок у частині направлення обвинуваченого для проходження програми для кривдників підлягає самостійному виконанню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 72 цього Кодексу до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2024 року й остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно з п. 1, 2 ч.1, п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

У разі направлення ОСОБА_3 для відбування покарання початок строку його відбування обчислювати з дня прибуття і поставлення засудженого на облік за місцем відбування покарання.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2024 року у частині направлення ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників на підставі ст. 91-1 КК України виконувати самостійно.

Речовий доказ - DVD-диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано вручення 28.06.2024 року працівниками поліції ОСОБА_3 копії вироку Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2024 року, зберігати у матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення остаточного рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження надіслати копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_1