Провадження № 1-кс/686/5902/24
12 липня 2024 року м. Хмельницький
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 04.07.2024 до ТУ ДБР у м. Хмельницькому надійшло повідомлення із ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про те, що 03.07.2024 о 23:47 на автодорозі М-30 біля с. Малиничі Хмельницького району відбулося зіткнення спеціального військового автомобіля марки «КрАЗ 255Б», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 який, не вибрав безпечної швидкості та відстані, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «КрАЗ 255», номерний знак НОМЕР_3 , який рухався попереду, під керуванням військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 , внаслідок чого пасажир автомобіля марки «КрАЗ 255», номерний знак НОМЕР_1 , військовослужбовець ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та був доставлений
до Хмельницької обласної лікарні.
У зв`язку з вищевикладеним, старшим слідчим в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому), територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_7 в період часу з «04» год. «00» хв. 04.07.2024 по «07» год. «00» хв. 04.07.2024 проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди на ділянці дороги М-30 сполученням Стрий Ізварине 249 + 700км/м.
Під час огляду було вилучено спеціальний військовий автомобіль «КРАЗ 255» номерний знак НОМЕР_1 , який згідно реєстраційним даним транспортного засобу належить військовій частині НОМЕР_2 .
Оскільки спеціальний військовий автомобіль «КРАЗ 255» номерний знак НОМЕР_1 є матеріальним об`єктом, який фактично був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі характерні для дорожньо-транспортної пригоди сліди, та може бути використаний як доказ обставин дорожньо-транспортної пригоди, 04.07.2024 постановою слідчого першого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_8 вказаний мотоцикл визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, та переданий на відповідальне зберігання у військову частину НОМЕР_2 .
Прокурор просить накласти арешт на зазначене майно з метою забезпечення збереження його як речового доказу.
Прокурор в судове засідання не з`явився про розгляд клопотання повідомлені телефонограмою.
Дослідивши клопотання та долучені до нього копії документів із кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про те, що воно підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З огляду на наведене, у цій частині клопотання прокурора є обґрунтованим.
Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ у вказаному питанні, необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).
Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.
Ціллю статей 170, 171 КПК є забезпечення прав власника чи законного володільця майна від втручання сторонніх осіб у здійснення ними повноважень власника чи володільця такого майна. Тобто вони покликані захистити інтереси власника чи законного володільця.
Застосовувати ці положення КПК всупереч інтересам законного власника чи володільця майна, які не вважають свої права порушеними, вочевидь не можна.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У силу ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
За положеннями ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Із матеріалів клопотання слідує, що вилучені спеціальний військовий автомобілі «КРАЗ 255» номерний знак НОМЕР_1 належить військовій частині НОМЕР_2 .
З огляду на відсутність ризику знищення чи пошкодження цього майна його власником, слідчий суддя приходить до висновку про можливість його арешту шляхом встановлення заборони його відчуження, оскільки відомості про ненадання цього майна для проведення будь-яких подальших слідчих дій, у матеріалах клопотання відсутні.
Крім цього, з матеріалів клопотання слідує, що транспортний засіб переданий власнику на відповідальне зберігання.
З огляду на те, що за належного та оперативного здійснення процесуальних та слідчих дій із цим транспортним засобом , завдання кримінального провадження будуть забезпечені належним чином та після цього для підтримки обороноздатності нашої держави цей транспортний засіб може бути використаний, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування заборони відчуження щодо цього майна .
За таких обставин, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити частково.
В іншій частині вимог клопотання відмовити.
Виконання ухвали покласти на слідчого ТУ ДБР в м. Хмельницькому ОСОБА_8 .
Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя