03.09.2024
Справа № 497/683/24
Провадження № 1-кп/497/84/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Болграда, обвинувальний акт та угоду від 18.03.2024 року про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним у кримінальному провадженні №0000028 від 24.02.2024 року за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який навчається на четвертому курсі в Приватному навчальному вищому закладу «Нікопольський економічний університет», раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами від 14.03.2022 №133/2022, 18.04.2022 №259/2022, 17.05.2022 №341/2022, 12.08.2022 №573/2022, 07.11.2022 №757/2022, 06.02.2023 №58/2023, 01.05.2023 №254/2023, 26.07.2023 №451/2023, 06.11.2023 № 734/2023, 05.02.2024 №49/2024) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан в Україні та обмеження щодо заборони виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю.

Також, відповідно до пункту 2-1 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи з інвалідністю за наявності посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги.

16 лютого 2024 року, ОСОБА_4 , перебуваючи у АДРЕСА_1 , за місцем свого мешкання, діючи з прямим умислом, спрямованим на пособництво у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, будучи військовозобов`язаним, з мотивів на забезпечення свого безперешкодного перетину державного кордону України, з врахуванням встановлених вищезазначених обмежень, використовуючи мережу Інтернет через месенджер «Telegram», надав невстановлений досудовим розслідуванням особі свої особистісні дані для виготовлення пенсійного посвідчення, з приміткою про вид пенсії по інвалідності, що не відповідає дійсності, здійснив фінансування виготовлення підробленого документу, при цьому усвідомлював, що зазначена невстановлена особа не має права видавати такий документ.

Надалі, при невстановлених обставинах (у невстановлений час та місці), невстановленою особою, невстановленим способом, на підставі отриманих анкетних даних ОСОБА_4 виготовлено підроблений офіційний документ, а саме пенсійне посвідчення Пенсійного фонду України серії НОМЕР_1 від 07.06.2022 на ім`я ОСОБА_4 , на якій наявна відповідна печатка, яка не відповідає дійсності та у якій зазначені недостовірні відомості про нібито наявний вид пенсії по інвалідності.

Після цього, 18 лютого 2024 року, діючи з тим же умислом, з тією ж метою, ОСОБА_4 перебуваючи у м. Нікополь, отримав поштою від невстановленої особи зазначене підроблене пенсійне посвідчення Пенсійного фонду України.

23.02.2024 року, приблизно о 21:30 годині, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Табаки» ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого на території Болградського району Одеської області, бажаючи виїхати з України в Республіку Молдова, діючи з прямим умислом, з мотивів на забезпечення свого безперешкодного перетину державного кордону України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та наслідки, які можуть настати після їх вчинення, використав завідомо підроблене пенсійне посвідчення Пенсійного фонду України серії НОМЕР_1 від 07.06.2022 року на ім`я ОСОБА_4 , що містить завідомо недостовірні відомості про наявний в нього вид пенсії по інвалідності, надавши її працівнику Державної прикордонної служби України для забезпечення можливості свого неправомірного перетинання державного кордону України з Республікою Молдова.

Вищезазначеними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення (проступки):

- ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України - пособництво, тобто надання засобів вчинення кримінального правопорушення іншими співучасниками, підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, яке має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем та іншою особою;

- ч.4 ст. 358 КК України за використання завідомо підробленого документа.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень за зазначеними обставинами визнав в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні висловився щодо наявності усіх підстав для можливості затвердження судом угоди.

Так, 18.03.2024 року між прокурором Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 з іншого, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного (обвинуваченого) за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 та ч.4 ст. 358 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків підозрюваного (обвинуваченого) щодо беззастережного визнання винуватості, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та ч.4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом повного складання призначених покарань у вигляді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360,00 гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним (обвинуваченим) про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 та ч.4 ст. 358 КК України.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені йому п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних проступків, щиро розкаявся в їх вчиненні, сприяв їх розкриттю, та погоджується про призначення його покарання за ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим (підозрюваним) ОСОБА_4 з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази судом розподіляються у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371,373,374,475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18.03.2024 року укладену між прокурором Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_4 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому узгоджене покарання у вигляді:

- за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 гривень;

- за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510,00 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом повного складання призначених покарань у вигляді штрафу у розмірі 80 (вісімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень.

Речовий доказ по справі, а саме:

- пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.06.2022 року, видане Пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_4 - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000028 від 24.02.2024 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1