Справа № 455/1092/21
Провадження № 1-кп/455/34/2024
ВИРОК

Іменем України

30 жовтня 2024 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду кримінальне провадження, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , інваліда ІІІ групи, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, вдівця, має на утриманні одну неповнолітню дитину, згідно ст.89 КК України судимості не має, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.1 ст.125 КК України,

за участю: сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 , потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 02.05.2021 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із чоловіком своєї рідної сестри - ОСОБА_5 , умисно наніс останньому три удари ножем, а саме: один удар в ділянку грудної клітки зліва та один удар в ділянку черевної порожнини зліва, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткотривалим розладом здоров`я, та один удар в ділянку живота справа, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючої в черевну порожнину колотої рани в ділянці передньої черевної стінки справа від середньої лінії живота з пошкодженням верхнього сальника, які згідно висновку експерта відносяться до тяжкого тілесного ушкодження і являються небезпечними для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовно обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , 22.02.2024 року близько 08 годині 00 хвилин, перебуваючи у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс один удар дерев`яним поліном по голові ОСОБА_6 , чим заподіяв, згідно висновку судово-медичного експерта рану у лівій скроневій ділянці та садно на лівій щоці, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовно обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , небезпечному для життя в момент заподіяння в ході судового розгляду не визнавав, пояснивши, що 02.05.2021 року було свято Пасхи. Його сестра ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_5 прийхали до нього в с.Грозьово в гості, хоча останні 5 років вони в село не приїжджали. Він разом з ОСОБА_5 зранку випили горілку, а пізніше взяли пляшку горілки та пішли до ОСОБА_9 , де також випивали. Ввечері, прийшовши додому, були на веранді, і між ним та ОСОБА_5 почався конфлікт. Зазначив, що ОСОБА_5 є постійно незадоволеним та нарікає на його сестру. Йому це несподобалося. Вони посперичалися і він дав ляпаса ОСОБА_5 , після якого той зірвався з дивана та наніс йому удар, від якого він впав та ОСОБА_5 сказав, що їде він них геть. Він відповів йому, що той нікуди не поїде, взяв сокиру, пішов до машини та почав наносити удари по машині, пошкодивши дві фари, бокове та заднє скло. Потерпілий через вікно вискочив до нього з ножем. Між ним та ОСОБА_5 виникла бійка, яка тривала близько 5 хвилин. Те, що він хотів вбити ОСОБА_5 є вигадкою останнього, бо фактично вони билися за ніж. З його сторони це був самозахист. Він не хотів нанести удар ОСОБА_5 ножем. Вони билися двоє, тому або його б побив ОСОБА_5 , або він останнього. Він є правша, тому взяв ОСОБА_5 за руку, кинув його на землю та намагався утримати в такому положенні. Коли він бився із ОСОБА_5 , його батько і сестра намагалися їх роз`єднати і всі мали порізи тим ножем. Потім приїхала швидка медична допомога і забрала ОСОБА_5 , а його забрали працівники поліції. Знає, що ОСОБА_5 мав ножове порання в черевну порожнину. Потерпілий ОСОБА_5 просив у нього 1000 доларів і дав номер карточки. Він сказав, що скине йому гроші, однак не відшкодував нічого. Цивільний позов ОСОБА_5 визнав частково в розмірі 10000,00 гривень та згідний сплачувати частинами по 2000,00 гривень. Зазначив, що машину пошкодив він. Щодо свого ставлення до вчиненого, то пояснив, що таких наслідків він не хотів, але й у гості ОСОБА_5 він не запрошував.

Після дослідження всіх доказів по справі, обвинувачений заявив суду про те, що визнає вину. Додатково пояснив, що умислу на нанесення ударів він не мав, все сталося чероез вживання алкоголю. Ножа він спочатку в руках не мав, як він в нього опинився не пам`ятає. Нанесені удари вважає незначними порізами.

Надаючи покази відносно інкримінованого йому кримінального правопорушення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_6 , то обвинувачений ОСОБА_3 вину у вищевказаному кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що 21.02.2024 року він разом з братом вживав горілку. Вони домовилися, що горілку, яка залишилася, вип`ють на наступний день. Однак, зранку його брат ОСОБА_6 допив горілку, через що у нього розпочався з братом словесний конфлікт, в ході якого він вдарив брата поліном по голові. Після того вже брат вдарив його. Вважає, що відбулася суперечка між братами, але зараз він з братом живе мирно.

Щодо обвинувачення ОСОБА_3 за частиною 1 статті 121 КК України, то незважаючи на невизнання вини ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, його вина повністю підтверджується сукупністю зібраних, достатніх та взаємопов`язаних між собою, доказів кримінальних проваджень, які були судом досліджені, оголошені та перевірені на предмет їх достовірності у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що він з дружиною приїхав до її батьків на Великодні свята. 02.05.2021 року, приблизно о 20:00 годині в АДРЕСА_1 , в батьківському будинку його дружини ОСОБА_8 , її братом ОСОБА_3 , під час його сну було завдано йому удар кулаком по голові. Після чого, обвинувачений вибіг на вулицю, взяв сокиру та ножа, почав пошкоджувати його автомобіль сокирою. Побачивши це, він почав кричати до обвинуваченого і вистрибнув з вікна будинку, під яким стояв його автомобіль «Славута», сподіваючись що він припинить свої дії. ОСОБА_3 , без жодних на те причин намагався завдати йому удар сокирою, від якого він зміг ухилитись, однак ОСОБА_10 наніс йому удари ножем. Він перехопив у нього ножа, який обвинувачений тримав у лівій руці. ОСОБА_3 вирішив повалити його на землю і почав душити, його рука була в нього в роті. Він зрозумів, що йому необхідно захищатися, тому тримав зубами його руку, а другою рукою намагався забрати ножа, відгинаючи кожен палець. В цей час прибігла його дружина ОСОБА_8 і ще одна сестра. Після заподіяння ушкодження чекавши швидку допомогу, приблизно хвилин 20, він знаходився в стані шоку і відчував як з його ран тече кров, при цьому ніхто не надавав йому первинну медичну допомогу до приїзду швидкої. В лікарні він знаходився з 02.05.2021 року по 19.05.2021 рік. Йому була проведена операція і два дні він лежав в нерухомому стані, в реанімаційному відділені. Відповідач та члени його родини (крім його дружини) не цікавились його станом. Він місяць знаходився на амбулаторному лікуванні за місцем проживанням. Жодної фінансової та моральної компенсації на лікування не було надано. Приблизно майнову шкоду було завдано на суму 28000,00 гривень, з яких 15000,00 витрачено на лікування, 13000,00 потрібно на відновлення автомобіля та транспортні витрати. Чеки про оплату ліків у його дружини зникли у будинку батьків, де проживає ОСОБА_3 , тому підтвердити майнову шкоду він не може. Окрім того, він зазнав моральну шкоду, яка виразилась в тому, що відповідач намагався вбити його та лишити без батька його двох дітей. У зв`язку з частими болями черевної порожнини та стражданнями, в теперішній та в майбутній час він не може виконувати тяжку роботу. Він знаходився в стані душевного стресу, не міг спокійно спати. Йому сняться жахи даної події. Впродовж тривалого періоду непродуктивно витрачався його час, бо він на певний час залишився без автомобіля. Просить стягнути з ОСОБА_3 200000,00 гривень моральної шкоди. Додав, що перед інцидентом 02.05.2021 року в нього з обвинуваченим конфліктів не було. ОСОБА_3 хотів з ним помиритися на 7 день після 02.05.2021 року, однак потім обвинувачений відмовився від будь-яких компенсацій чи примирення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що 02.05.2021 року на свято Пасхи до нього зайшли в гості ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 . Вони мали з собою кульок, в якому була горілка. Вони разом трохи випили, а потім ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з тією пляшкою горілки пішли до себе додому. Вони були двоє в стані алкогольного сп`яніння. Згодом він в селі почув, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 побилися. Говорили, що ОСОБА_3 порізав ОСОБА_5 . Він відвозив обвинуваченого ОСОБА_3 до ОСОБА_5 в лікарню і чув, як потерпілий пропонував ОСОБА_3 , щоб останній відшколував йому 13000 - 14000 гривень.

Допитана у судовому засіданні неповнолітня свідок ОСОБА_12 в присутності спеціаліста - психолога ОСОБА_13 показала, що обвинувачений ОСОБА_3 є її батьком. 03.05.2021 року вона була в літній кухні з дідом ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . Перед тим, потерпілий ОСОБА_5 разом з її батьком ОСОБА_3 випивав спиртні напої. ОСОБА_5 виразився до неї нецензурними словами, і сказав, щоб вона вийшла з кімнати. Вона пішла до літньої кухні до діда з бабою. Згодом вона почули крики, а коли вибігла, то побачила, що її батько тримав двома руками сокиру і почав бити машину. Потерпілий ОСОБА_5 в цей час вискочив через вікно і ніби в руках мав ножа. Вона дуже злякалася, втекла до кухні і покликала діда. На вулицю до її батька та ОСОБА_5 вийшли її дідо, тітка ОСОБА_16 , а потім ОСОБА_17 , яка викликала поліцію та швидку медичну допомогу. Стосунки між її батьком ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 були натягнутими. Їй відомо про те, що її батько ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження. Скільки часу між ними тривав конфлікт пригадати не може.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що обвинувачений ОСОБА_3 є її братом. Зі ОСОБА_5 в неї дуже погані відносини. 02.05.2021 року було свято Пасхи. Вона прийшла зі своїм онуком до своїх батьків. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були дуже п`яні. Коли вона пішла додому, до неї подзвонила сестра ОСОБА_18 та сказала, що ОСОБА_5 в крові та закликала її. Самого конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вона не бачила. Знає, що ОСОБА_3 заступався за сестру, яку ОСОБА_5 обзивав, а потім сказав, що поїде з села. Коли вона прибігла, то побачила, що в її батька порізаний палець. У сестри ОСОБА_18 також були порізи, бо вона відбирала ножа під час бійки. Хто тримав ножа, чи ОСОБА_3 , чи ОСОБА_5 , вона не знає. У ОСОБА_3 був синяк під оком та укус на правій руці (відбитки зубів). ОСОБА_5 забрала швидка медична допомога, її сестра ОСОБА_18 з ним не поїхала.

Свідок ОСОБА_8 (дружина потерпілого та сестра обвинуваченого) в судовому засіданні відмовилася давати показання на підставі статті 63 Конституції України, зазначивши, що не бажає свідчити проти свого брата.

Від допиту свідка ОСОБА_19 , зазначеної в обвинувальному акті, сторона захисту обвинувачений ОСОБА_3 та сторона обвинувачення відмовилася у судовому засіданні, яке відбулося 06.03.2023 року (а.с.164, том 1).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 показав, що він є лікарем судово-медичним експертом. 13.05.2021 року він проводив експертизу потерпілому ОСОБА_5 . Щодо обставин справи, то йому відомо про те, що потерпілий ОСОБА_5 приїхав в с.Грозьове і там в нього виник конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_3 . В потерпілого ОСОБА_5 було кілька проникаючих поранень в черевну порожнину, зокрема петлі кишківника. Йому була надана оперативна допомога. При проведенні експертизи, йому було надано амбулаторну картку хворого, він все описав і кваліфікував тілесні ушкодження як тяжкі. Окрім того, він був присутнім при проведенні слідчого експерименту та підтримав версію потерпілого, оскільки вона відповідає обставинам і характеру ушкоджень. В потерпілого ОСОБА_5 були три тілесні ушкодження, дві рани не проникаючі і проникаюча тяжка. Щодо механізму утворення, то в потерпілого ОСОБА_5 була за спиною особа, яка і нанесла ці рани. Внаслідок падіння ці ушкодження не могли появитися. На фалангах пальців були ножові поранення від ножа. Тілесні ушкодження більш характерні для вертикального положення ОСОБА_5 . В потерпілого немає пошкоджень, які утворилися на ліктях, на колінах. Також немає ушкоджень, які утворилися від падіння та боротьби на землі. Рубці в обвинуваченого ОСОБА_3 , у вертикальному положенні. Малоймовірно, що обвинувачений ОСОБА_3 , вириваючи ножа, розвернув його в бік потерпілого і наніс йому такий удар. Тілесних ушкоджень в обвинуваченого ОСОБА_3 на обличчі не було.

Показання потерпілого ОСОБА_5 , а також покази як свідка ОСОБА_12 (частково), так і експерта (повністю), викладені вище, які попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, на думку суду, спростовують показання обвинуваченого про непричетність до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Так свідок ОСОБА_12 показала, що її батько тримав двома руками сокиру та наносив удари по машині, в той же час її покази в частині наявності ножа в руках потерпілого ОСОБА_5 є суперечливими, адже вона спершу сказала про «ніби-то» наявність ножа, згодом повідомила про те, що не бачила, щоб в ОСОБА_5 щось було в руках. Суперечливими є її покази щодо присутності в літній кухні її тітки ОСОБА_16 , адже остання даючи покази суду повідомила, що під час конфлікту була вдома.

Не був очевидцем конфлікту і свідок ОСОБА_11 , відтак як і його покази, так і покази свідка ОСОБА_16 оцінюються судом лише з точки зору їх взаємозв`язку із іншими доказами у справі та щодо обставин, які передували конфлікту та мали місце після нього.

Суд констатує, що показання потерпілого ОСОБА_5 , а також покази свідка ОСОБА_12 щодо пошкодження машини її батьком, є допустимими, об`єктивними, логічними, послідовними, правдивими і узгоджуються між собою та з іншими доказами, зібраними у межах кримінального провадження. Вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню, і впливають на оцінку дій обвинуваченого та доводять вину обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині).

В цілому, даючи оцінку вказаним показам потерпілого та свідків, суд виходить з того, що дані покази отримані судом у встановленому законом процесуальному порядку, передбаченому ст.ст. 65, 66, 95, 96, 352, 353 КПК України, з дотриманням як їхніх процесуальних прав, так і прав обвинуваченого.

Свідки були допитані у судовому засіданні з додержанням принципу змагальності сторін та свободи в подані суду своїх доказів. Відтак, п.п. "d" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини порушено не було.

З урахуванням наведеного, покази потерпілого ОСОБА_5 , а також покази свідка ОСОБА_12 та судового експерта приймаються за основу при ухваленні вироку.

Крім того, викладене вище обвинувачення підтверджується іншими доказами та процесуальними рішеннями, які підтверджують їх допустимість та належність, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні у порядку, передбаченому ст.ст. 358, 359 КПК України, а саме:

- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 03.05.2021 року, відповідно до якого 02.05.2021 року у Відділення поліції №1 надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що 02.05.2021 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у с. Грозьово Самбірського району Львівської області наніс йому тілесні ушкодження (а.с.24, том 2);

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 02.05.2021, згідно з яким ОСОБА_5 заявив, що 02.05.2021, близько 20 години 30 хвилин, в с.Грозьово Самбірського району Львівської області, а саме на подвір`ї ОСОБА_21 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_3 умисно наніс йому три ножові поранення, з яких два в область живота і одне в область грудної клітки зліва. Крім цього, умисно пошкодив автомобіль потерпілого, марки «Славута», який порубав сокирою, ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння і проявляв агресію без причини (а.с.25-26, том 2);

- інформаційним повідомленням Комунального некомерційного підприємства Старосамбірської районної ради «Старосамбірська центральна районна лікарня», з якого відомо, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 о 21 годині 35 хвилин 02.05.2021 року поступив в Комунальне некомерційне підприємства Старосамбірської районної ради «Старосамбірська центральна районна лікарня» з діагнозом: колоті рани грудної клітки з ліва та передньої черевної порожнини не проникаючі та його скеровано в хірургічне відділення (а.с.27, том 2);

- висновком медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 03.05.2021 року, яким встановлено, що ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.28, том 2);

- даними протоколу огляду місця події від 02.05.2021 року, із фототаблицями до нього, що був проведений слідчим СВ відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_22 в присутності понятих та за участю власника ОСОБА_23 , яким встановлено, що об`єктом огляду місця події є територія будинковолодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 та яке належить ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Подвір`я огороджене зі всіх сторін дерев`яним парканом. Під час огляду на дерев`яному столі в коридорі в приміщенні літньої кухні виявлено два сліди РБК, на підлозі в коридорі в приміщенні літньої кухні виявлено сліди РБК, в кімнаті №1 біля печі виявлено марлевий відріз зі слідами РБК у шуфляді в комоді в кімнаті №1 ніж зі слідами РБК (а.с.30-49, том 2);

- постановою прокурора Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_4 про зміну кваліфікації складу кримінального правопорушення від 18.05.2021 року, якою змінено правову кваліфікацію складу кримінального правопорушення у кримінальному провадженні «0000109 від 03.05.2021 року з ч.1 ст.125 КК України на ч.1 ст.121 КК України (а.с.52, том 2);

- довідкою Комунального некомерційного підприємства Старосамбірської міської ради «Старосамбірська районна лікарня», №223 від 03.06.2021 року, з якої відомо, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КНП Старосамбірської МР « ОСОБА_24 » з 02.05.2021 року по 19.05.2021 року з діагнозом: проникаюче ножове поранення передньої черевної стінки, Гемоперитонеум. Ознак алкогольного сп`яніння при поступленні не виявлено, клінічно тверезий. 03.05.2021 року операція а/с лапоротомія. Ревізія черевної порожнини. Ушивання великого альника. Санація та дренування черевної порожнини. Медична картка стаціонарного хвогоро 1758 (а.с.42, том 1);

- листками непрацездатності серії АЛБ №790448 та серії НОМЕР_1 , з яких відомо, що ОСОБА_5 з 02.05.2021 року по 19.06.2021 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємства Старосамбірської міської ради «Старосамбірська районна лікарня» з діагнозом проникаюче ножове поранення черевної порожнини попередньої черевної стінки та з 22.05.2021 року по 11.06.2021 року на амбулаторному лікуванні (а.с.43-44, том 1);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18.05.2021 року, із відеозаписом до нього, що був проведений слідчим СВ віддліення поліції №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_22 на подвір`ї будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 за участю потерпілого ОСОБА_5 , в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_5 розповів, що 02.05.2021 року, близько 18 години 00 хвилин 19 години 00 хвилин, він разом зі своїм швагром ОСОБА_3 повернулися з прогулянки до будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , де обоє зайшли в середину будинку, після чого він приліг на дерев`яний диван, підклав під голову подушку та заснув. ОСОБА_3 в свою чергу вийшов з будинку, Жодних конфліктів у них не було. Поспавши близько 2-3 годин, він почув, як йому нанесли один удар в ділянку голови зліва, після чого, проснувшись він піднявся з ліжка та наніс два удари кулаком рук в обличчя ОСОБА_3 , який стояв перед ним. Після цього ОСОБА_3 вибіг з кімнати, а він залишився у кімнаті. Через 1-2 хвилини він почув звук битого скла, та чиїсь крики: « ОСОБА_25 , що ти робиш?». Подивившись у вікно, він побачив ОСОБА_3 біля лівої задньої дверки свого автомобіля, марки «Славута», синього кольору, який знаходився на подвір`ї будинку в якому він перебував. ОСОБА_3 в правій руці тримав сокиру, якою бив вікна у автомобіля «Славута». Відразу в цей момент, він, щоб припинити хуліганські дії ОСОБА_3 , вискочив у вікно з кімнати, в якій перебував на подвір`я. Пройшовши один метр вправо із-за автомобіля до нього почав наближатися ОСОБА_3 . В свою чергу, він попросив ОСОБА_3 припинити свої дії, однак, ОСОБА_3 замахнувся правою рукою, в якій тримав сокиру і хотів нанести йому удар, однак вік здавив ОСОБА_3 лівою рукою за праву руку, а правою рукою за сокиру. В цей момент ОСОБА_3 наніс йому два удари в ділянку живота гострим предметом ножем, після чого він вибив з рук ОСОБА_3 сокиру, а в цей час ОСОБА_3 обійшов його ззаду, схопив його за шию та повалив на землю. В той момент, коли вони падали на землю, то ОСОБА_3 наніс умисний удар ножем в ділянку грудної клітки зліва. В той момент, він відчув, що з його живота тече кров. Перед тим, як ОСОБА_3 йшов з сокирою на нього, то в лівій руці у нього він не бачив ножа, оскільки звертав увагу лише на праву руку ОСОБА_3 , в якій він тримав сокиру. Також, в той момент, коли вони обоє лежали на землі, він спробував відібрати в ОСОБА_3 ножа, де в подальшому до них підбігли його дружина ОСОБА_8 , яка допомагала вирвати з його лівої руки ножа. На цьому конфлікт було завершено. Після цього, він пішов до літньої кухні, де його дружина надавала йому першу медичну допомогу та викликала працівників швидкої медичної допомоги та поліцію (а.с.56-59, том 2);

- постановою прокурора Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 18.05.2021 року, якою постановлено відібрати зразки крові у потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для проведення судових експертиз, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, відібрання зразків доручити працівникам відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області (а.с.60, том 2);

- протоколом отримання зразків для експертизи від 18.05.2021 року, з якого відомо, що у приміщенні Старосамбірської центральної районної лікарні у ОСОБА_5 було відібрано зразки крові для проведення імунулогічної цитологічної експертизи крові (а.с.61, том 2);

- даними протоколу огляду предмету від 19.05.2021 року, що був проведений слідчим СВ ВнП №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_22 , згідно якого під час огляду предметів виявлено картонну коробку з надписом «Delfa» було-сірого кольору. При відкритті даної коробки, на двох хомутах білого кольору закріплений предмет, схожий на ніж. При огляді даного предмету, схожого на ніж встановлено, що даний предмет є кухонним ножем з довжиною леза 11,5 см. Ширина леза до двох см. Руків`я даного ножа коричневого кольору, дерев`яне, скріплене трьома металевими закльопками. На обох сторонах леза ножа, наявні сліди речовини бурого кольору (а.с.62, том 2);

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання, проведеного слідчим СВ ВнП №1 Самбірського РВ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_22 та фотодаблицею до нього, відповідно до якого ОСОБА_5 впізнав ніж за наступними ознаками: колір рукоятки, а саме коричневий, довжина леза близько 10 см, ширина леза близько двох см, а також за довжиною рукоядки даного ножа, оскільки після нанесення йому тілесних ушкоджень, він вирвав у ОСОБА_3 та втримував за рукоядку остання ледь виступала за його долоню його руки (а.с.63-68, том 2);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20.05.2021 року, із відеозаписом до нього, що був проведений слідчим СВ віддліення поліції №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_22 на подвір`ї будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 за участю підозрюваного ОСОБА_3 , в ході проведення якого ОСОБА_3 розповів, що 02.05.2021 року, проснувся та разом з сім`єю зокрема із швагром ОСОБА_5 сіли їсти. Поївши, вони обоє вирішили піти до лісу, де їх мали чекати товариші. Для цього до лісу вони взяли горілку, ковбасу та ніж. Прийшовши до лісу, їхніх товаришів там не було і вони повернулись додому. Зайшовши до будинку, а саме до кімнати, що розташована ліворуч за входом, де ОСОБА_5 приліг на диван, а він приліг біля дивану на крісло, та на стіл вони поставили випивку, їжу та ніж, з яким вони йшли до лісу. В цей час, близько 20 години 00 хвилин, між ним та ОСОБА_5 виникла сварка через те, що ОСОБА_5 почав ображати його сестру. В цей момент він наніс ОСОБА_5 один удар долонею правої руки в голову ОСОБА_5 . У відповідь на це, ОСОБА_5 піднявся з дивана та наніс два удари кулаками правої руки та лівої руки по його голові та сказав, що їде геть від нього. Після цього, він вибіг на вулицю, до місця де знаходилися дрова та з пенька взяв сокиру, з якою підійшов до автомобіля ОСОБА_5 марки «Славута», синього кольору та тримаючи сокиру в правій руці, почав бити нею вікна та фари в автомобілі ОСОБА_5 . В свою чергу, побачивши це, ОСОБА_5 вискочив із вікна на подвір`я, в своїй руці тримав ніж, на його думку, той, з яким вони ходили до лісу та направився в його сторону щоб припинити його дії, а саме щоб він перестав бити вікна в автомобілі. Він викинув сокиру в траву біля автомобіля, підійшов до ОСОБА_5 та поштовхавши йому підніжку повалив його на землю. Коли ОСОБА_5 лежав на землі, спиною до землі, то його права рука, в якій був ніж була відведена у бік. Він намагався вирвати ніж у ОСОБА_5 та вхопивши за лезо порізав собі руку, після чого в ході боротьби, зігнув праву руку ОСОБА_5 та наніс удар даним ножем в область живота ОСОБА_5 , далі скільки саме він наніс йому ударів та в які ділянки тіла він точно пояснити не міг, однак думав, що один з ударів був спрямований в ділянку живота. На запитання судово-медичному експерту, від слідчого, чи могли тілесні ушкодження, які виявлені при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 ушкоджень за тих обставин, які показав ОСОБА_3 судово-медичний експерт відповів, що ОСОБА_3 не зміг чітко показати механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 тому відповіді на дане питання він дати не зможе. Також ОСОБА_3 повідомив, що бійка, яка відбувалась між ним та ОСОБА_5 на подвір`ї його будинку була короткотривалою та тривала до двох хвилин, після чого була завершена тим, що його сестра ОСОБА_8 разом з його покійним батьком ОСОБА_14 забрали ніж, за який він боровся з ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_5 забрали до літньої кухні, а він пішов до будинку (а.с.70- 73, том 2);

- даними висновку експерта №59 від 20.05.2021 року, відповідно до якого в ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при проведенні експертизи виявлені ушкодження: рубці на місці загоєних поверхневих ран в ділянці нігтевої фаланги мізинця лівої кисті, та основної фаланги 3-го пальця цієї ж кисті та рубець в ділянці правої променевої кисті. Вказані ушкодження, а саме рана на фалангах пальців кисті утворилася від дії гострого предмету, яким може являтися лезо ножа, а рана передпліччя могла утворитися від дії предмету з обмеженою поверхнею, яким може являтися ріжуча поверхня передніх різців. Ушкодження по давності утворення можуть відповідати часу 02.05.2021 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Ушкодження не могли утворитися в результаті падіння та удару до твердого предмету (а.с.74, том 2);

- постановою прокурора Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 20.05.2021 року якою постановлено відібрати зразки крові у підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Грозьово для проведення судових експертиз, про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб, відібрання зразків доручити працівникам відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області (а.с. 75-76, том 2);

- протоколом отримання зразків для експертизи від 20.05.2021 року, згідно якого у підозрюваного ОСОБА_3 відібрано зразки крові шляхом ін`єкції для проведення імунологічної та цитолочної експертизи. Крові відібрано на марлевий відріз та у металеву колбу, які упаковано в паперовий конверт (а.с.77, том 2);

- даними висновку експерта №314/2021 ц від 18.06.2021 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_5 , відноситься до групи А ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО (згідно з висновком експерта №335/21ц від 09.06.2021 року, який проводився у відділенні судово-медичної цитології ЛОБСМЕ). Кров підозрюваного ОСОБА_3 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО (згідно з висновком експерта №336/21ц від 09.06.2021 року, який проводився у відділенні судово-медичної цитології ЛОБСМЕ). При судово-медичній експертизі ножа, вилученого 02.05.2021 року в приміщенні літньої кухні в АДРЕСА_1 , встановлено наступне: в помарках бурого кольору на ножі /об`єкт № 1/ виявлено кров особи чоловічої генетичної статі та антиген А ізосерологічної системи АВО, яка може походити від потерпілого ОСОБА_5 , або іншого мужчини із групою крові А (II). Походження крові від підозрюваного ОСОБА_3 виключається (а.с.79-82, том 2);

- даними висновку експерта №777/2021-ім від 26.06.2021 року, відповідно до якого в крові громадянина ОСОБА_5 виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО (а.с.84-86, том 2);

- даними висновку експерта №776/2021-ім від 26.05.2021 року, відповідно до якого кров громадянина ОСОБА_3 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВо (а.с.88-90, том 2);

- даними висновку експерта №787/2021-ім від 16.06.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_5 . виявлено антиген А за ізосерологічною системою АВ0. Кров від гр ОСОБА_3 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. У слідах на 2-ох марлевих тампонах зі змивами з підлоги в коридорі (об`єкти №№1,2) та у слідах на марлевому тампоні зі змивом з скатертини стола (об`єкт №3), - вилучених з місця події, виявлено кров людини і ОСОБА_26 який може походити від будь-якої особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від підозрюваного ОСОБА_3 -. У слідах на відрізку марлі з підлоги кухні, вилученому з місця події (об`єкт №5), виявлено кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти- ОСОБА_27 яка може походити від будь-якої особи з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВ0. Можливість походження виявленої крові від потерпілого ОСОБА_5 не виключається, оскільки його крові властивий даний антиген. 5. У слідах на марлевому тампоні зі змивом з скатертини стола з місця події (змив РБК зі стола в коридорі з клейонки) (об`єкт №4) виявлено кров людини та антиген А ізосерологічної системи АВ0, що може походити від будь якої особи, якій властивий вищевказаний антиген, в тому числі від потерпілого ОСОБА_5 (а.с.93-95, том 2);

- даними висновку експерта №836/2021-ім від 25.06.2021 року, відповідно до якого кров від ОСОБА_3 , відноситься до групи В з супутнім антигеном Н та ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0. В крові громадянина ОСОБА_5 , виявлений антиген А та супутній інтиген Н ізосерологічної системи АВ0. У слідах речовини на марлевих тампонах зі змивами з правої (об`єкт №1) і лівої (об`єкт №2) рук громадянина ОСОБА_3 , знайдена кров людини. Антиген А, В і Н та ізогемаглютиніни анти-А і анти В не виявлені, через вплив предмета носія, який усунути не вдалось, тому висловитись за групову належність крові не можливо (а.с.97-100, том 2);

- даними висновку експерта №336/2021ц від 09.06.2021 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі зразка рідкої крові потерапілого ОСОБА_5 встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_5 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО (а.с.102-103, том 2);

- даними висновку експерта №335/2021 ц від 09.06.2021 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі зразка рідкої крові підозрюваного ОСОБА_3 встановлено, що кров підозрюваного ОСОБА_3 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО (а.с.105-106, том 2);

- постановою слідчого СВ відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання речовими доказами від 18.06.2021 року згідно якої ніж зі слідами РБК, який упаковано в картонну коробку з надписом «DELFA» біло-сірого кольору; марлевий відріз зі слідами РБК, який упаковано в паперовий конверт; марлевий відріз зі слідами РБК, який упаковано в паперовий конверт; марлевий відріз зі слідами РБК, який упаковано в паперовий конверт; марлеві тампони зі змивами з правої та лівої руки ОСОБА_3 , які упаковано в паперовий конверт; - марлевий відріз зі зразком крові ОСОБА_3 , який упаковано в паперовий конверт; - марлевий відріз зі зразком крові ОСОБА_5 , який упаковано у паперовий конверт, - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000109 та поміщено їх у камеру зберігання речових доказів відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП Львівській області (а.с.107, том 2).

-висновком спеціальної медичної наркологічної комісії №152 від 01.06.2021 року, яким встановлено, що у ОСОБА_3 розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Не рекомендується застосування ст.96 КК України (а.с.109, том 2).

- даними висновку експерта №55 від 13.05.2021 року, відповідно до якого в громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при проведенні експертизи та вивченні медичних документів виявлені ушкодження: не проникаюча в плевральні порожнину колота рана передньої поверхні грудної клітки зліва в ділянці 3-го ребра, не проникаюча в черевну порожнину колота рана в ділянці 10 го ребра зліва; проникаюча в черевну порожнину колота рана в ділянці передньої черевної стінки справа від середньої лінії живота з пошкодженням великого сальника. Вказані ушкодження утворилися від дії гострого предмету-вістря ножа, по давності утворення можуть відповідати часу 02.05.2021 року. Такі ушкодження, як колота рана грудної клітки зліва та рана в ділянці 10-го ребра зліва являються проникаючими в грудну та черевні порожнини і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Рана на передній черевній стінці справа є проникаюча в черевну порожнину і супроводжена ушкодженням великого сальника, тому це ушкодження відноситься до тяжкого по ознаці небезпеки для життя в момент його заподіяння. Ушкодження могли утворитися від дії вістря ножа (а.с.50-51, том 2).

Щодо обвинувачення ОСОБА_3 за частиною 1 статті 125 КК України, то його вина повністю підтверджується сукупністю зібраних, достатніх та взаємопов`язаних між собою, доказів кримінальних проваджень, які були судом досліджені, оголошені та перевірені на предмет їх достовірності у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що напередодні 22.02.2024 року, а саме 21.02.2024 року, він разом з ОСОБА_3 випивав, а зранку 22.02.2024 року випив ту горілку, що з вечора залишилася. ОСОБА_3 прийшовши до ньго, почав висловлювати претензії, чому він сам випив горілку. З цього і почався конфлікт під час якого ОСОБА_3 вдарив його поліном. На даний час він претензій до обвинуваченого не має і просить його суворо не карати.

Крім того, викладене вище обвинувачення підтверджується іншими доказами та процесуальними рішеннями, які підтверджують їх допустимість та належність, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні у порядку, передбаченому ст.ст. 358, 359 КПК України, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000098 від 22.02.2024 року, згідно якого 22.02.2024 року в ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області із письмовою заявою звернувся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_1 , який просить прийняти міри до свого брата ОСОБА_3 , який 21.02.2024 року, близько 08 години 00 хвилин, перебуваючи за вищевказаною адресою, побив його, спричинивши тілесні ушкодження (а.с.51, том 3);

- висновком експерта №20/24 від 22.02.2024 року, з якого відомо, що під час проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 , 1971 року народження виявлено рану у лівій скроневій ділянці та садно на лівій щоці. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, могли виникнути 21.02.2024 року, як вказано у «Постанові» і відносяться до легкого ступеня тяжкості (а.с.52, том 3);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.02.2024 року та фототаблицею до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_3 , згідно якого у присутності двох понятих, останній докладно розповів про механізм нанесення та локалізацію тілесних ушкоджень. На запитання чи відповідають умови експерименту тим, у яких відбувалася подія, яка перевіряється вказав, що дані умови можуть відповідати тим, у яких відбувалася подія. На запитання як саме було завдано удар, підозрюваний ОСОБА_3 вказав, що під час нанесення удару він перебував у стоячому положенні, а потерпілий, перебував у положенні сидячи на стільці. Саме в такому положенні підозрюваний дерев`яним поліном завдав кілька ударів по голові потерпілого (а.с.54-59, том 3).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.02.2024 року та фототаблицею до нього, за участю потерпілого ОСОБА_6 , згідно якого у присутності двох понятих, потерпілий ОСОБА_6 надав добровільну згоду на участь у слідчому експерименті та на пропозицію дав наступні показання, що 21.02.2024 близько 08 годині 00 хвилин, його брат ОСОБА_3 перебуваючи у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс один удар дерев`яним поліном, яке знаходилося у його правій руці по голові потрепілого. На запитання чи відповідають умови експерименту тим, у яких відбувалася подія, яка перевіряється вказав, що дані умови можуть відповідати тим, у яких відбувалася подія. На запитання як саме було завдано удар, потерпілий ОСОБА_6 вказав, що під час нанесення удару підозрюваним він перебував у сидячому положенні на стільці, а підозрюваний, перебував у стоячому положенні. Саме в такому положенні підозрюваний дерев`яним поліном завдав кілька ударів по голові потерпілого (а.с.60-65, том 3).

Суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, згідно з яким, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані суду докази, зібрані відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, які є допустимими та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого стороною обвинувачення.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 КК України та ч.1 ст.125 КК України є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом» (ст.17 КПК України)

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015 року, заява №10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Іншими словами, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумніву, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим, а саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого за обставин встановлених судом, повністю доведена і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам, передбаченим ст.ст.85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності безпосередньо судом.

Також досліджені судом протоколи слідчих дій, складені і формлені у порядку, передбаченому КПК України, є джерелом доказів, оскільки у них підтверджуються обставини і факти, що мають значення для вирішення справи. Разом з тим, досліджені в судовому засіданні висновки судово-медичного експерта, надані компетентним спеціалістом, який відповідно до Закону України «Про судову експертизу», має право на проведення експертизи, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами.

Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів є достатньою та взаємопов`язаною у зазначеному кримінальному провадженні, вони відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який є вільним у обранні позиції свого захисту, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав повністю, а свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України визнав частково. Заперечення вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за епізодом відносно потерпілого ОСОБА_5 , його позиція з приводу спровокування конфлікту між ним та потерпілими, суд розцінює як спробу уникнути передбаченої кримінальної відповідальності, оскільки характер спричинених потерпілим тілесних ушкоджень, їх спрямованість, локалізація та множинність, свідчать про умисел обвинуваченого на їх завдання. Окрім того, активні дії обвинуваченого, які виразилися в нанесенні численних ударів потерпілому ОСОБА_5 при відсутності активних дій з боку останнього, з об`єктивної сторони суд не може вважати самообороною та самозахистом від потерпілого.

При цьому суд враховує, що вказані обставини у своїй сукупності з очевидністю вказують на те, що ОСОБА_3 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх небезпечні наслідки і бажав їх настання, а тому суд вважає доведеним, що обвинувачений мав прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , і реалізуючи свій намір, умисно заподіяв такі тілесні ушкодження.

Таким чином, на переконання суду, пояснення обвинуваченого не породжують «розумний сумнів», достатній для визнання його невинуватим чи спростування пред`явленого йому обвинувачення, а навпаки, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності доводять «поза розумним сумнівом» наявність у обвинуваченого прямого умислу, спрямованого на спричинення легких тілесних ушкоджень.

Суд приходить до висновку, що під час судового розгляду доведені всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст. 91 КПК України.

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 , повністю доведена та кваліфікує їх за ч.1 ст. 125 КК України так само вина ОСОБА_3 у вчиненні умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечному для життя в момент заподіяння ОСОБА_5 повністю доведена та кваліфікує їх за ч.1 ст. 121 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, на підставі ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості правопорушень: ч.1 ст.125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, а ч.1 ст.121 КК України, відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не працює, на обліку у лікарів психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Заявлене щире каяття не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. За весь час розгляду обвинувачений повністю так і не визнав своєї провини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, заперечував наявність будь-якого умислу, виправдовуючи скоєне. Близькі за змістом висновки висвітлені у постанові Верховного Суду від 10.06.2020 року по справі №149/1596/16-к.

Відтак обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст.66 КК України судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Враховує суд і ту обставину, що злочин (ч.1 ст. 121 КК України) було вчинено з прямим умислом. На рівень суспільної небезпеки та, відповідно, на ступінь тяжкості вчиненого злочину впливають такі обставини, що злочин є умисним та в результаті дій обвинуваченого потерпілому було спричинено тяжке тілесне ушкодження, яке було небезпечним для життя в момент заподіяння, а відповідно до ст. ст. 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Слід зазначити, що і моральну шкоду потерпілому не відшкодовано.

Також суд враховує поведінку обвинуваченого. Суд її оцінює як безвідповідальну, непередбачувану, легковажну. Обвинувачений не здатний контролювати себе та виконувати покладені на нього законом обов`язки. Таким є обов`язок щодо явки до суду. Розгляд провадження затягнувся, в тому числі, оскільки обвинувачений умисно не з`являвся до суду, майже свідомо ухилявся від розгляду провадження. Судом декілька разів розумно пояснювалось щодо наслідків неявки особи до суду та не виконанням покладених обов`язків. Разом з тим, обвинувачений свідомо продовжив не з`являтись до суду з-за чого судом неодноразово виносились ухвали про привід обвинуваченого. Разом з тим, суд звертає увагу, що в ході судового розгляду обвинуваченим знову вчинено протиправні дії спрямовані проти здоров`я особи, а саме завдав легке тілесне ушкодження. Тобто дії створюють становище, при якому з`являються нові проблеми і обтяження, які пов`язані із кримінальним переслідуванням і можливим відшкодуванням шкоди.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, враховуючи позицію потерпілого, який наполягав на призначенні максимально можливого покарання та прокурора, який просив призначити покарання у виді позбавлення волі без застосування положень ст. 75 КК України, наявність неповнолітньої доньки на утриманні, яку він виховує самостійно, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства та вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч. 1 ст. 121 КК України. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також надасть підстави для його майбутньої соціальної реабілітації..

А тому, при таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченого слід обрати міру покарання, передбачену санкціями інкримінованих йому статей КК України, а саме за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт, за ч. 1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Окрім того, на переконання суду, таке покарання сприятиме запобіганню вчинення нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст.50 КК України мети покарання, а також випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини.

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності чи застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Разом з тим, у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 200000,00 гривень (а.с.39-40, том 1).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині першій статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено та доведено зібраними по кримінальному провадженню доказами вину обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.121 КК України, безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями обвинуваченого (цивільного відповідача) та завданою потерпілому (цивільному позивачу) моральною шкодою, адже ОСОБА_5 перебував на стацінарному лікуванні та листках непрацездатності, автомобілю, володільцем якого він являється, було спричинено пошкодження ОСОБА_3 , що не заперечується останнім.

Відтак моральну шкоду слід стягнути з обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_3 на користь потерпілого (цивільного відповідача) ОСОБА_5 , виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, врахувавши ті моральні страждання, які перенесені потерпілими від кримінального правопорушення.

Суд враховує, що у потерпілого в результаті кримінального правопорушення були порушені нормальні життєві зв`язки, він мав життєві незручності, переніс певні душевні страждання, негативні емоції і переживання, пов`язані із усвідомленнм ризику можливої загибелі. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність і доцільність часткового задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 120000,00 гривень. Дану суму суд вважає достатньою і співмірною понесеним потерпілим стражданням і скоєному кримінальному правопорушенню.

Запобіжний захід до обвинуваченого в ході судового розгляду кримінального правопорушення судом не застосовувався, клопотання про застосування такого прокуророрм не подавалися.

Витрати на залучення експерта та проведення експертиз у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази слід розподілити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин;

- за ч. 1ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

З урахування вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , поштовий НОМЕР_2 , моральну шкоду в розмірі 120000 (сто двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог- відмовити.

Речові докази, а саме:

-ніж зі слідами РБК, який упаковано в картонну коробку з надписом «DELFA» біло-сірого кольору;

-марлевий відріз зі слідами РБК, який упаковано в паперовий конверт;

-марлевий відріз зі слідами РБК, який упаковано в паперовий конверт;

-марлевий відріз зі слідами РБК, який упаковано в паперовий конверт;

- марлеві тампони зі змивами з правої та лівої руки ОСОБА_3 , які упаковано в паперовий конверт;

- марлевий відріз зі зразком крові ОСОБА_3 , який упаковано в паперовий конверт;

- марлевий відріз зі зразком крові ОСОБА_5 , який упаковано у паперовий конверт, - які знаходяться у камері зберігання речових доказів відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП Львівській області, згідно квитанції №1138 від 18.06.2021 року знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1