Справа № 487/1107/23
Провадження № 1-кп/487/322/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

провівши відкрите судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000288 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Арбузинка, громадянки України, раніше судимої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів передбачених ч.4 ст.185 та ч.2 ст.389 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ

В провадженні Заводського районного суду міста Миколаєва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000288 відносно ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185 та ч.2 ст.389 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої, оскільки не зникли ризики переховування обвинуваченої від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Обвинувачена ОСОБА_3 проти продовження строку запобіжного заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Разом з тим просила про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт за місцем її проживання, заявивши, що не має мети переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Так, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 , суд не приймає до уваги доводи сторони обвинувачення щодо наявності у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки прокурором не надано в розпорядження будь-яких доказів на підтвердження того, що більш м`який запобіжний захід, окрім такого виняткового як тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Разом з тим, вирішуючи клопотання обвинуваченої про зміну запобіжного заходу обвинуваченій, оцінивши в сукупності відповідно до вимог ст.178 КПК України, наявність у обвинуваченої постійного місця проживання, міцних, соціальних зв`язків, , погіршення стану здоров`я, що з урахуванням тривалості тримання обвинуваченої під вартою, суттєво зменшує ризики, вчинення нових кримінальних правопорушень та переховування від суду, на підставі яких було застосовано запобіжний захід.

При цьому, суд враховує, що тримання обвинуваченої під вартою не можна обумовлюватися обставинами вчинення певних дій до застосування до неї запобіжного заходу, що з урахуванням досліджених судом обставин, щодо особи обвинуваченої, тривалого тримання її під вартою у вказаному кримінальному провадженні, настільки зменшує вірогідність виникнення зазначених ризиків, що не дає підстав вважати їх значними на момент прийняття рішення щодо запобіжного заходу.

Крім того, наявність таких ризиків не може обумовлюватися тільки тяжкістю злочину, на що неодноразово вказано у рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, відповідно до вимог ст.9 КПК України, зокрема у рішеннях ОСОБА_5 проти Швейцарії" від 26.01.1993, "Мамедова проти росії" від 01.06.06, виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів не можна оцінювати залежно від суворості можливого покарання, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Їх треба визначати з врахуванням низки інших ревалентних факторів, які можуть або підтвердити наявність такого ризику, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою, якими є характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, та тримання під вартою не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Також, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини "Адам`як проти Польщі" від 19.12.2006, доводи щодо наявності ризиків та тяжкість злочину можуть бути достатніми для виправдання позбавлення волі, на початку цих доводів. Однак, з плином часу вони неминуче втрачають свою ревалентність, і лише справді виняткові доводи здатні переконати Суд в тому, що тривале позбавлення волі, може бути виправдане з огляду на п. 3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що в даному випадку має бути прийнято судом до уваги з врахуванням тривалого тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, суд надходить до висновку про необхідність у відповідності з вимогами ст. ст. 181,331 КПК України відмовити у задоволенні клопотаня прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 та задоволення клопотання обвинуваченої та зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченої з тримання під вартою на домашній арешт, із забороною останній в певний час залишати місце свого проживання із одночасним покладенням на неї обов`язків, встановлених ст. 194 КПК України, а саме - прибувати до суду за кожною вимогою, не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, утримуватись від спілкування з потерпілим, та свідками у даному кримінальному провадженні, докласти зусиль до пошуку роботи, здати на зберігання до відповідних органів державної влади у разі наявності паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст. 177,178,181, 331,372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 - відмовити.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.

Змінити ОСОБА_3 запобіжний захід - тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши її з-під варти негайно в залі суду.

Заборонити ОСОБА_3 . Заборонити ОСОБА_3 залишати житло за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 20-00 год. до 07-00 год. наступного дня (за винятком часу оголошення повітряної тривоги).

Визначити дію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту на строк, який не перевищує 2 місяців, тобто до 05.11.2024 року включно.

На підставі ст.194 ч.5 КПК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-прибувати до суду за кожною вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

-утримуватись від спілкування з потерпілим і свідками у даному кримінальному провадженні;

- докласти зусиль до пошуку роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади у разі наявності паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ст.181 ч.5 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом у якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю у разі його застосування.

Ухвалу направити на виконання до Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області для постановки обвинуваченої на облік, про що негайно повідомити суд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1