Номер провадження: 11-сс/813/1406/24
Справа № 509/5085/24 1-кс/509/693/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та Овідіопольським районним судом Одеської області за участі прокурора, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.09.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартоюв кримінальному провадженні №0000455 від 31.08.2024, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, маючого на утрманні двох неповнолітніх дітей, працюючого на посаді водія «Чорноморського морського порту», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України,

встановив:

Слідчим відділом ВП №1 ОРУП №2 СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000455 від 31.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.115 КК України, в якому ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, скоєного за наступних обставин.

31.08.2024, близько 03 год. 20 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , за координатами ІНФОРМАЦІЯ_2 , поблизу приміщення гаражу № 1316, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник умисел направлений на умисне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які перебували у приміщенні вищезазначеного гаража, шляхом підриву бойового припасу, ймовірно корпусу ручної гранати типу Ф-1, з одним засобом підриву УЗРГМ, яку останній попередньо мав при собі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , 31.08.2024, близько 03 год. 50 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи біля воріт приміщення гаражу № НОМЕР_1 , за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , які перебували у приміщенні вищезазначеного гаража, бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, розуміючи вибухові властивості бойовий припасу, взяв бойовий припас, ймовірно ручну осколкову гранату Ф-1, яка являється вибуховим пристроєм, призначеним для ураження живої сили, та привів в бойову готовність, шляхом висмикування запобіжної чеки, після чого відпустив запобіжну скобу та кинув її, через відкриті ворота, гаражу, внаслідок чого запал УЗРГМ призначений до вибуху розривного заряду приведено до дії, що призвело до вибуху, всередині приміщення, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

В результаті протиправних дій ОСОБА_8 , які виразились у активуванні та вибуху бойового припасу, ймовірно корпусу ручної гранати типу Ф-1, з одним засобом підриву УЗРГМ, металевими осколками вказаного вибухового пристрою завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_13 у вигляді: мінно-вибухової травми, вогнепальних осколкових поранень поперекової ділянки та лівої легені, множинних осколкових поранень спини, ОСОБА_11 у вигляді: мінно-вибухової травми, множинних осколкових поранень волосистої частини голови, ОСОБА_12 у вигляді: мінно-вибухової травми, осколкових поранень лівого плеча, лівої кісті та лівого стегна, ОСОБА_9 у вигляді: вогнепальних осколкових поранень грудної клітини, лівого стегна, таза та лівого передпліччя, вважаючи, що досяг своєї злочинної мети, залишив місце вчинення злочину, однак наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , не настали, тобто злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_8 .

31.08.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України.

02.09.2024 слідчий СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_15 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, які обґрунтовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду; знищення, спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; здійснення незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30.10.2024.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри та існування ризиків, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду; знищення, спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; здійснення незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що слідчим суддею не враховано необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, які слугують підставою для застосування запобіжного заходу.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді не оскаржена.

Апеляційний розгляд проведено за відсутності підозрюваного ОСОБА_8 оскільки в апеляційній скарзі захисник не клопотав про виклик свого підзахисного в судове засідання. Підозрюваний ОСОБА_8 також не звертався до апеляційного суду із клопотанням про забезпечення його участі в розгляді справи.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підтвердив можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового та кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України, врахував суспільно-небезпечний характер, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного. Також слідчий суддя врахував наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; вчинити незаконний вплив на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що можуть мати значення для провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_8 у скоєнні злочину, вірність чи не вірність кваліфікації злочину, та всіх його кваліфікуючих ознак, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор повідомив, що на даний час в кримінальному провадженні призначено судові експертизи, в тому числі й психіатрична експертиза підозрюваного.

Доводи сторони захисту з приводу не заперечення підозрюваним факту перебування на місці події, але не підтвердження на теперішній час причетності до обставин, що є предметом досудового розслідування, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні мають бути встановлені в ході проведення слідчих дій, в тому числі шляхом отримання висновків експертів,

Дослідивши долучені до клопотання докази, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав передбачених ст.87 КПК для визнання цих доказів недопустимими, не встановлено та стороною захисту щодо існування таких підстав відомостей не надано.

Долучені до клопотання слідчого докази, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний ОСОБА_16 можливо вчинив інкримінований йому злочин. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду; знищення, спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; здійснення незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадження, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, адже у кримінальному провадженні тривають слідчі (розшукові) дії.

Оцінюючи доводи захисника стосовно міцності соціальних зв`язків підозрюваного, колегія суддів враховує сімейний стан підозрюваного, який є одруженим та має на утриманні неповнолітні дітей, однак вказані обставини не можна вважати такими, що можуть стримувати підозрюваного від вчинення дій, які визначені ч.1 ст.177 КПК, а залишення в живих потерпілих та не спричинення їм наслідків, які могли призвести до їх загибелі, аж ніяк не можуть бути обставинами, що можуть вплинути на можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не є обставинами, що залежали від його волі або стались в силу прийняття ним заходів щодо усунення наслідків, які могли настати.

Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

За наведених обставин апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.09.2024, якою підозрюваному ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України в кримінальному провадженні №0000455 від 31.08.2024, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4