Справа № 331/5078/23
Провадження № 1-кс/331/1112/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2024 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 , яка дії в інтересах ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про скасування арешту майна, в обґрунтування якого зазначив, що слідчими 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000483 від 20.03.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Просить суд, скасувати арешт на майно, вилучене 15.08.2023 року під час проведення обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 :

- мобільний телефон Model M1808D2T у кор*пусі чорного кольору з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_1 , ІМЕІ І: НОМЕР_2 ,ІМЕІ ІІ: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 ;

- мобільний телефон Мі 8 Lite, з сім-карткою мобільних операторів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , ІМЕІ І: НОМЕР_6 , ІМЕІ ІІ: НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_3 ;

- мобільний телефон OnePlus АС2001, з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_8 , ІМЕІ І: НОМЕР_9 , ІМЕІ ІІ: НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що в ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2023 (справа № 331/5078/23, провадження № 1-кс/331/1567/2023), якою було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 з метою виявлення та вилучення речей та документів, що мають безпосереднє значення для даного кримінального провадження: електронні та мобільні пристрої (мобільні телефони, планшети), комп`ютерна техніка (персональні обчислювальні машини, ноутбуки та інші), предмети та документи, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні: матеріальні та магнітні носії інформації (жорсткі диски, флеш- накопичувачі, карти пам`яті), документи, чорнові записи (блокноти, записники тощо) було проведено общук, про що складено протокол обшуку від 15.08.2023 та додаток до протоколу обшуку - опис тимчасово вилучених речей і документів. В ході проведення обшуку виявлено та вилучено майно, зазначене в додатку до протоколу обшуку від 15.08.2023, зокрема, мобільний телефон Model M1808D2T у корпусі чорного кольору з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_1 , IMEIl: НОМЕР_2 ; IMEIІІ : НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 ;

- мобільний телефон Мі 8 Lite, з сім-карткою мобільних операторів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , ІМЕІ І: НОМЕР_6 , ІМЕІ 11: НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_3 ;

- мобільний телефон OnePlus АС2001, з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_8 , ІМЕІ І: НОМЕР_9 , ІМЕІ 11: НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_5 ;

- флеш носій SP 4 Gb; флеш носій Kingston 8 Gb;

- флеш-носій НОМЕР_11 ; які належать ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м Запоріжжя від 29.08.2023 (справа № 331/5078/23, провадження № 1-кс/331/1633/2023) накладено арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке було вилучене 15.08.023 під час проведення обшуку офісного приміщення за адресою АДРЕСА_2 за місцем роботи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- мобільний телефон Model M1808D2T у корпусі чорного кольору з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_1 , ІМЕІІ: НОМЕР_2 , ІМЕІІІ: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 ;

- мобільний телефон Мі 8 Lite, з сім-карткою мобільних операторів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , ІМЕІ І: НОМЕР_6 , ІМЕІ ІІ : НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_3 ;

- мобільний телефон OnePlus АС2001, з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_8 , ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ ІІ: НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_5 .

Доцільність накладення арешту на вказане вище майно обґрунтовано ухвалою слідчого судді забезпеченням доказів у кримінальному провадженні, оскільки вилучене майно підпадає під ознаки ст. 98 КПК України, тобто мають ознаки речових доказів, і вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження та є достатні підстави вважати, що вказані об`єкти, які є предметом вчинення злочину, можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані знищені, перетворені, відчужені, конфісковані за вироком суду. Крім того, виявлене та вилучене майно підлягає детальному огляду у кримінальному провадженні, зокрема із залученням спеціалістів у галузі комп`ютерно-технічних досліджень та інших знань, а також може зберегти на собі на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального правопорушення чи підтверджують причетність особи до вчинення інших злочинів.

Частина вилученого під час проведення обшуку майна, зокрема, мобільний телефон OnePlus АС2001, з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_8 , ІМЕІ І: НОМЕР_9 , IMEI ІІ: НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_5 ; флеш носій SP 4 Gb; флеш носій Kingston 8 Gb; флеш-носій Edge 64, які належать ОСОБА_3 , були повернуті власникам, інше майно зберігається органом досудового розслідування.

Від дня внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 436-2 КК України і до часу звернення з цим клопотанням про скасування арешту ОСОБА_3 не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а відтак він є в розумінні процесуального законодавства третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

З огляду на тривалість зберігання органом досудового розслідування вилученого під час обшуку майна, на яке було накладено арешт, і відсутність протягом цього часу будь-яких слідчих дій за участю ОСОБА_3 , подальше позбавлення ОСОБА_3 конституційного права володіння, користування та розпорядження майном є невиправденим втручанням в його майнові права.

В теперішній час, потреби у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вилученого в ході обшуку за місцем за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 майна із зазначених в клопотанні підстав не має, тому, у слідчого судді є всі підстави відновити порушене власникові майна права володіння, користування та розпорядження майном шляхом скасування арешту.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_4 та володілець майна ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримали.

Слідчий СБУ ОСОБА_6 в судовому засіданні проти клопотання заперечував, вважав його необґрунтованим, оскільки на вилучене майно накладено арешт, воно є речовим доказом у кримінальному провадженні та є необхідним для проведення слідчих дій та судових експертиз.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000483 від 20.03.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

В ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2023 (справа № 331/5078/23, провадження № 1-кс/331/1567/2023), якою було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 з метою виявлення та вилучення речей та документів, що мають безпосереднє значення для даного кримінального провадження: електронні та мобільні пристрої (мобільні телефони, планшети), комп`ютерна техніка (персональні обчислювальні машини, ноутбуки та інші), предмети та документи, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні: матеріальні та магнітні носії інформації (жорсткі диски, флеш- накопичувачі, карти пам`яті), документи, чорнові записи (блокноти, записники тощо) було проведено общук, про що складено протокол обшуку від 15.08.2023 та додаток до протоколу обшуку - опис тимчасово вилучених речей і документів. В ході проведення обшуку виявлено та вилучено майно, зазначене в додатку до протоколу обшуку від 15.08.2023, зокрема, мобільний телефон Model M1808D2T у корпусі чорного кольору з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_1 , IMEI l: НОМЕР_2 ; IMEI ІІ : НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 ;

- мобільний телефон Мі 8 Lite, з сім-карткою мобільних операторів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , ІМЕІ І: НОМЕР_6 , ІМЕІ 11: НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_3 ;

- мобільний телефон OnePlus АС2001, з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_8 , ІМЕІ І: НОМЕР_9 , ІМЕІ 11: НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_5 ;

- флеш носій SP 4 Gb; флеш носій Kingston 8 Gb;

- флеш-носій НОМЕР_11 ; які належать ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м Запоріжжя від 29.08.2023 (справа № 331/5078/23, провадження № 1-кс/331/1633/2023) накладено арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке було вилучене 15.08.023 під час проведення обшуку офісного приміщення за адресою АДРЕСА_2 за місцем роботи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- мобільний телефон Model M1808D2T у корпусі чорного кольору з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_1 , ІМЕІ І: НОМЕР_2 , ІМЕІ ІІ: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 ;

- мобільний телефон Мі 8 Lite, з сім-карткою мобільних операторів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , ІМЕІ І: НОМЕР_6 , ІМЕІ ІІ : НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_3 ;

- мобільний телефон OnePlus АС2001, з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_8 , ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ ІІ: НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку семантико-текстуальної експертизи від 11.10.2024 р. № СЕ-19/108-24/16717-ЛД: «Аналіз об`єктивного змісту текстів повідомлень, надісланих користувачем системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», який ідентифікується як « ОСОБА_7 », що відображені у протоколі огляду від 16.08.2023 року наскріншотах № 3, 7 13, 20, дає підстави стверджувати, що в текстах наявні мовленнєві ознаки виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, визнання правомірною, тимчасової окупації частини території України. Мовленнєвих ознак представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації протии України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України тексти повідомлень, надіслані користувачем системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», який ідентифікується-як - « ОСОБА_7 », що відображені у протоколі огляду від 16.08.2023 № 3, 7, 13, 20, не містять.»

Відповідно до висновку семантико-текстуальної експертизи від 04.10.2024 р. № СЕ-19/108-24/16718-ЛД: «У текстах повідомлень надісланих в листуванні за допомогою особистої електронної пошти, що ідентифікується за адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та належить ОСОБА_3 що відображено у протоколі огляду від 15.08.2023 на сторінках № 5, 6, 7, наявні окремі мовленнєві ознаки виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту. Мовленнєвих ознак визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України в наданому на дослідження тексті не зафіксовано.»

Згідно зі ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно п. 3,4 ч. 1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема: у випадках, передбачених ч.6 ст.173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями174,539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно зі ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Крім того, на підставі вимог ч.5ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі"Ісмаїлов проти росії"від 06.11.2008 року, де зазначались порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

У справі «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), та у справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто, для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбаченихстаттями 160-166,170-174цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.1-3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94цього Кодексу.

Системний аналіз наведених положень дає підстави стверджувати, що обґрунтованим арештом майна є такий арешт, накладених ухвалою слідчого судді (суду), постановленою на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та яким надано належну оцінку.

Необґрунтованість накладення арешту у розумінні абзацу 2 ч. 1 ст. 174 КПК України у взаємозв`язку з ст. 94, 370 КПК України є підставою для скасування такого арешту слідчим суддею, судом першої інстанції без скасування судового рішення з підстав недотримання норм матеріального та/або процесуального права.

У свою чергу, надання оцінки законності судовому рішенню слідчого судді, суду першої інстанції про накладення арешту майна до повноважень слідчого судді не входить. Така оцінка надається судом апеляційної інстанції.

Таким чином, кримінальне процесуальне законодавство надає право слідчому судді, суду скасувати арешт майна, накладений рішенням слідчого судді суду першої інстанції, з таких підстав:

у подальшому застосуванні такого арешту відпала потреба;

арешт на майно накладено необґрунтовано.

Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка подає клопотання про скасування арешту майна.

Надаючи оцінку обґрунтованості накладеного арешту слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, слідчий суддя приходить до такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Доцільність накладення арешту на вказане вище майно обґрунтовано ухвалою слідчого судді забезпеченням доказів у кримінальному провадженні, оскільки вилучене майно підпадає під ознаки ст. 98 КПК України, тобто мають ознаки речових доказів, і вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження та є достатні підстави вважати, що вказані об`єкти, які є предметом вчинення злочину, можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані знищені, перетворені, відчужені, конфісковані за вироком суду. Крім того, виявлене та вилучене майно підлягає детальному огляду у кримінальному провадженні, зокрема із залученням спеціалістів у галузі комп`ютерно-технічних досліджень та інших знань, а також може зберегти на собі на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального правопорушення чи підтверджують причетність особи до вчинення інших злочинів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майнадопускається зметою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 цієї статті, у випадку, передбаченому пунктом 1частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, відповідальність за яке настає у разі виготовлення, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94цього Кодексу.

В обґрунтування накладення арешту на майно, в ухвалі слідчого судді від 29 серпня 2023 року зазначено, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню

Слідчий суддя зауважує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, встановлюються всі обставини кримінального правопорушення, вилучені речі мають істотне значення для досудового розслідування, оскільки потребують подальшого дослідження, призначення відповідних експертиз, та той факт, що майно відповідає критеріям частини першоїстатті 98 КПК Українита може бути використано як доказ у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на кваліфікацію кримінального провадження, висновок слідчого судді про використання вилученого майна для проведення слідчих дій та судових експертиз, де воно є об`єктом дослідження, є обґрунтованим.

Слідчим суддею також зазначено, що накладання арешту в силу ст. 170 КПК України є тимчасовим, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, заходом забезпечення кримінального провадження, яке застосовується з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

З ухвали від 29.08.2023 про арешт майна вбачається, що слідчий суддя об`єктивно з`ясував обставини, на які посилався слідчий як на підставу арешту майна ОСОБА_3 , ці обставини підтверджені наданими прокурором доказами, надав їм оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту для забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, з огляду на кваліфікацію кримінального правопорушення та предмет його доказування, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на майно ОСОБА_3 є доцільним та необхідним для забезпечення завдання кримінального провадження, оскільки у разі не накладення такого арешту існує ризик знищення, перетворення чи спотворення такого майна ОСОБА_3 .

Такий ризик, крім іншого, ґрунтується на тому, що:

- відповідно до висновку семантико-текстуальної експертизи від 11.10.2024 р. № СЕ-19/108-24/16717-ЛД: «Аналіз об`єктивного змісту текстів повідомлень, надісланих користувачем системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», який ідентифікується як « ОСОБА_7 », що відображені у протоколі огляду від 16.08.2023 року наскріншотах № 3, 7 13, 20, дає підстави стверджувати, що в текстах наявні мовленнєві ознаки виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, визнання правомірною, тимчасової окупації частини території України.

- відповідно до висновку семантико-текстуальної експертизи від 04.10.2024 р. № СЕ-19/108-24/16718-ЛД: «У текстах повідомлень надісланих в листуванні за допомогою особистої електронної пошти, що ідентифікується за адресою: «» та належить ОСОБА_3 що відображено у протоколі огляду від 15.08.2023 на сторінках № 5, 6, 7, наявні окремі мовленнєві ознаки виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

Доводи адвоката ОСОБА_4 про відсутність у ОСОБА_3 жодного статусу сторони у кримінальному провадженні як на підставу необґрунтованості накладення арешту є безпідставними, оскільки відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК арешт може бути накладений на майно будь-якої особи з метою забезпечення його збереження, якщо таке майно відповідає критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України.

Арешт накладався з метою забезпечення збереження речових доказів, тому, наявність у ОСОБА_3 статусу сторони кримінального провадження не є визначальним критерієм для накладення арешту на її майно.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що питання про скасування арешту на майно, вилучене 15.08.2023 року під час проведення обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , є передчасним.

Керуючись ст. ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1