ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/849/24

1-кп/609/85/2024

07 жовтня 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128 від 09 березня 2023 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, на утриманні неповнолітніх осіб не має, раніше не судимого, військовослужбовця ЗСУ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шумського районного суду Тернопільської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2024 року за №00001286 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, пов`язане із насильством у сім`ї за наступних обставин.

27 грудня 2023 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення домашнього насильства щодо своєї баби ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканність; фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своїй бабі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно систематично у період часу з 27.12.2023 по 08.03.2024 вчиняв психологічне насильство щодо своєї баби ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Зокрема, 27.12.2023 року ОСОБА_4 близько 16 год. 00 хв., за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї баби ОСОБА_5 , домашнє насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою, що завдало істотної шкоди психологічному здоров`ю потерпілої особи. За даним фактом відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №541090 від 15.01.2024 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 10.01.2024 року ОСОБА_4 , близько 12 год. 00 хв. за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї баби ОСОБА_5 , домашнє насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою, що завдало істотної шкоди психологічному здоров`ю потерпілої особи. За даним фактом відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №541088 від 15.01.2024 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до постанови Шумського районного суду Тернопільської області від 14.02.2024 року ОСОБА_4 , визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2, ч.1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2, Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення, у відповідності до статті 36 КУпАП, а саме 187 гривень. Вказана постанов не оскаржувалась, набрала законної сили, покарання виконане шляхом сплати ОСОБА_4 штрафу в розмірі 187 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги ст. 28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканність; фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своїй бабі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно 08.03.2024 вчинив психологічне насильство щодо своєї баби ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Зокрема, 08.03.2024 року ОСОБА_4 близько 18 год. 50 хв., за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї баби ОСОБА_5 , домашнє насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою, що завдало істотної шкоди психологічному здоров`ю потерпілої особи. За даним фактом відносно ОСОБА_5 звернулась із заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

Зазначені дії призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи ОСОБА_5 .

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_4 грубо порушено норми щодо запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки, загальновизнані норми моральності та добропристойності у сфері сімейних правовідносин та заподіяно шкоду особистим правам та інтересам потерпілої ОСОБА_5 , наданими їй Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю та підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини їх вчинення. У вчиненому щиро розкаюється, негативно оцінює вчинене, обіцяє в подальшому злочинів не вчиняти.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо міри покарання покладалася на думку суду, пояснила, що з внуком примирилась, простила йому.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та, беручи до уваги те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини подій, і судом встановлено, що учасники зазначеного кримінального провадження, в тому числі, і обвинувачений ОСОБА_4 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам положення ч.3 ст.349 КПК України, відповідно до яких останні будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ст.349 ч.3 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Прокурор звернув увагу, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення знайшло своє підтвердження в повному обсязі, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченого повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами. Зазначив, що обвинуваченому доцільно призначити покарання у межах санкції за ст. 126-1 КК України у вигляді обмеження волі.

За таких обставин, суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, і, відповідно, ухвалюючи судове рішення за матеріалами кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке на підставі ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст.94 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо баби ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи баби ОСОБА_5 , яка є особою похилого віку (домашнє насильство), доведено, і дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно і обґрунтовано кваліфіковано за ст. 126-1 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а також обставини його вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також, ту обставину, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, має неоднозначні характеризуючи дані, а саме зловживає спиртними напоями та часто свариться з рідними, відсутність претензій потерпілої та той факт, що ОСОБА_4 на даний момент служить в лавах ЗСУ.

Обставини, що обтяжують покарання передбачена ст. 67 КК України вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, часто свариться із рідними, зловживає спиртними напоями, до лікарів психіатра та нарколога по медичну допомогу не звертався, раніше не судимий, однак неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, в тому числі, стосовно потерпілої ОСОБА_5 .

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи характеристику обвинуваченого, відсутність судимості ОСОБА_4 , щире каяття у вчиненому, думку потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не пред`являє, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 , покарання в межах санкцій ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі. Суд знаходить, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, а тому застосовує щодо нього вимоги ст.ст.75,76 КК України та призначає покарання з іспитовим строком.

Крім того, у відповідності до ч.2 ст.76 КК України на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 91-1 цього Кодексу.

Враховуючи обставини справи, а саме те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення відносно своєї баби, яка є особою похилого віку, суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством необхідно застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1ст. 91-1 КК України, а саме, направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників строком на 1 місяць. Суд вважає, що такий обмежувальний захід із покладенням обов`язку буде сприяти виправленню обвинуваченого та покращенню психологічного здоров`я потерпілої.

Відповідно до Закону України «Про пробацію» передбачено такий інструмент роботи із засудженими як пробаційні програми, які призначаються за рішенням суду особі, звільненій від відбування покарання з випробуванням та передбачає комплекс заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості, які можливо об`єктивно перевірити (програми психологічної корекції та програми соціальної адаптації, спрямовані на усунення негативних факторів, що впливали та можуть в подальшому впливати на поведінку правопорушника). На підставі пункту 4 частини 3 статті 76 КК України, на особу звільнену від відбування покарання з випробуванням судом може бути покладений обов`язок виконання заходів, передбачених пробаційною програмою.

Пробаційна програма це система занять, які проводяться за визначеним графіком і мають на меті корекцію поведінки, яка суперечить прийнятим у суспільстві (громаді) нормам, а також формування соціально сприятливих змін особистості.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування за місцем проживання кривдника.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а тому призначене ОСОБА_4 покарання буде відповідати його особі і вчиненому ним злочину.

Процесуальні витрати у справі, пов`язані із залученням експертів, відсутні.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілою не заявлений.

Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити 1 (один) рік іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід згідно із п.5 ч.1 ст.91-1 КК України - направлення на проходження програми для кривдників строком на 1 (один) місяць.

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 під час проходження програми покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем його проживання.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , до набуття вироком законної сили, не застосовувати.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_6