Справа № 583/1392/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2024 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 10.01.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Охтирка, Сумської області, українця, громадянина України, працюючого слюсарем-ремонтником ТОВ «Торговий Дім» Полтавський авто агрегатний завод, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 3 ст.15 п.7 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення в тім, що він 10.01.2023 року, в темний період доби близько 18 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався по АДРЕСА_2 , тримаючи при собі виготовлений саморобним способом ніж, за типом ножів для спортивного туризму. Перебуваючи у вказаному громадському місці ОСОБА_6 зустрів там перехожого ОСОБА_8 , який рухався у власних справах йому назустріч. Розминувшись з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , керуючись раптово виниклим умислом на вчинення хуліганських дій, повернувся та наздогнав ОСОБА_8 та, діючи безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, поводячи себе з особливою зухвалістю, почав світити ліхтариком ОСОБА_8 в очі та ображати останнього, завдавши при цьому кілька ударів кулаком правої руки в спину. Не зупинившись на скоєному, ОСОБА_6 продовжив переслідувати ОСОБА_8 та перебуваючи поблизу домогосподарства АДРЕСА_3 , діставши ніж за типом для спортивного туризму, який тримав при собі, усвідомлюючи реальну можливість настання смерті ОСОБА_8 , бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом на протиправне заподіяння смерті іншій людині, з хуліганських мотивів, долаючи опір потерпілого ОСОБА_8 , який намагався захиститися рукою та втекти від нападника, завдав потерпілому серію ударів лезом ножа, який тримав в правій руці, в область життєво важливих органів шиї та тулуба потерпілого, завдаючи при цьому також ударів ногами та кулаком лівої руки, однак з причин, що не залежали від його волі, не зумів до кінця реалізувати всій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_8 , оскільки потерпілому вдалося втекти від нападника та заховатися в подвір`ї господарства АДРЕСА_2 , куди потерпілого впустив господар ОСОБА_9 . Внаслідок вищевказаних умисних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 було спричинено наступні тілесні ушкодження: в ділянці лівої щоки рана, розташована горизонтально, розміром 2,7х0,5 см, в епігастральній ділянці рана 0,9х0,8 см; в ділянці підборіддя, з переходом на передню поверхню шиї, верхню її третину, 4 рани лінійної форми розмірами від 0,8х0,5 до 3,8х0,5 см; в ділянці правої гомілки по задній поверхні в верхньо-середній третині три синці розмірами від 2,5х1,5 см до 3,8х2,8 см, в ділянці грудної клітини ліворуч по середньо-ключичній лінії на рівні 12 ребра, садно лінійної форми, розташоване горизонтально 0,6х0,5 см; в ділянці лівого плеча по задній поверхні в середній третині садно невизначеної форми 0,6х0,5 см, на фоні якого синець невизначеної форми 1,2х0,8 см; в ділянці спини ліворуч по околохребтовій лінії садно невизначеної форми 0,6х0,8 см; в ділянці шиї по задній поверхні в верхній третині на межі з ростом волосся садно невизначеної форми 0,6х0,5 см, в потиличній ділянці садно невизначеної форми 0,6х0,5 см. Вказані тілесні ушкодження згідно з п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_6 органами досудового слідства кваліфіковані за ч.3 ст. 15 п.7 ч. 2 ст ст.115 КК України незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), скоєне з хуліганських мотивів.

Але, дослідивши всі обставини кримінального провадження та дослідивши надані стороною обвинувачення докази з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не достатньо для ухвалення обвинувального вироку.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину не визнав та пояснив, що він зареєстрований, проживає та працює в м. Полтава. 10.01.2023 року обвинувачений відпрацював зміну та приїхав до м.Охтирка, оскільки йому треба було брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Кобеляцьким районним судом Полтавської області з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності. Цього ж дня близько 17 год. вийшов з дому та направився до свого гаражу, який знаходився на АДРЕСА_4 , щоб забрати мішки для сміття для того, щоб прибрати у своїй квартирі за адресою АДРЕСА_5 , яка зазнала пошкоджень внаслідок війни. До гаражу недійшов близько кілометра, оскільки його затримали працівники поліції. Під час затримання в нього в сумці були документи, а також туристичній ніж, подарований йому батьком, який він взяв із собою для того, щоб поточити в гаражі та різати зав`язки на мішки. В той день був одягнений в чорну куртку, кросівки, джинси. Потерпілого ніколи не бачив та не знає, стверджує, що ОСОБА_10 надає недостовірні відомості, оскільки не розуміє, що їх може пов`язувати. Свідків також ніколи не бачив та не знає. Чи був потерпілий в машині працівників поліції під час затримання йому не відомо. В райвідділку потерпілого також не бачив. Стосовно того, що потерпілий вказав на його фото при впізнанні пояснив, що його фото зробили з фотокартки, яка вклеяна у паспорті та слідчі сказали потерпілому вказати на його фото.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 10.01.2023 року близько 18 години він ішов по АДРЕСА_2 , щоб зустріти дружину з роботи, в цей час до нього підійшов чоловік, засвітивши в обличчя ліхтариком, почав ображати потерпілого як працівника поліції, за те, що в минулому нібито останній затримував його та почав наносити удари в ліве плече. Потерпілий почав тікати від нього, однак останній не зупинявся та продовжував бити потерпілого, який перечепився та впав на праве коліно. В цей час чоловік, в якого в руці був металевий предмет, схожий на ніж, наніс удар в область потилиці потерпілого. Дійшовши до будинку АДРЕСА_2 потерпілий побачив свого знайомого ОСОБА_11 , побіг до нього, але перечепився та впав, обвинувачений наздогнав його та знову вдарив по потилиці та почав наносити удари по підборіддю, лівій щоці, шиї гострим предметом, яким саме потерпілий не бачив. Потерпілий почав спілкуватися зі своїм знайомим, який впустив його у свій двір та закрив хвіртку на защіпку. За медичною допомогою потерпілий не звертався, лише до медичного експерта. Тілесні ушкодження були на грудній клітці, спині, потилиці, обличчі, підборіддю від гострого предмету.

Надаючи оцінку показанням потерпілого, який не вказував про наявність ножа, а лише зазначав, що в руці нападника був металевий предмет, схожий на ніж, однак було темно і в темряві не бачив, який то був предмет та що той нападник є саме ОСОБА_6 , а лише припускав, що то та особа, так як у темряві не міг розгледіти особу. В своїх показаннях потерпілий плутався, надав їх непослідовно та непереконливо, сумніваючись, чи то саме ОСОБА_6 скоїв на нього напад і не міг переконливо пояснити про наявність металевого предмету. За наведених обставин суд дійшов висновку про те, що зазначені показання є неналежним доказом.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він є квартальним уповноваженим по АДРЕСА_2 , та на той час збирав документи пенсіонерів для отримання гуманітарної допомоги (обігрівачів АДРЕСА_6 проживає мати потерпілого ОСОБА_8 , яка сказала що документи принесе її син. В той день, близько 18 години йому зателефонувала ОСОБА_12 та сказала, що її син з документами вже біля його двору. Свідок вийшов за двір, однак нікого не побачив, зайшов у двір та знову зателефонував ОСОБА_13 , на що та відповіла що син вже прийшов до нього. ОСОБА_9 знов вийшов на вулицю та побачив метрів за 20 від нього двох чоловіків, які кричали, виражалися нецензурною лайкою, та один чоловік штовхав іншого. ОСОБА_9 покликав ОСОБА_14 та що той відгукнувся та став йти до його подвір`я, однак інший чоловік почав наздоганяти та бити потерпілого. Свідок підійшов до ОСОБА_8 допоміг піднятися та завів у свій двір. Зазначив, що у потерпілого була кров на обличчі та пов`язці, якою була перемотана рука. Чоловіка який напав на ОСОБА_14 він не бачив, лише бачив, що в нього в руці був який металевий предмет.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що того дня ввечері йшов додому по стежці по вул.Успенській, фіртка в його дворі була відкрита, біля двору стояв чоловік у камуфляжі синього кольору. Підійшовши до чоловіка свідок запитав у нього хто він такий та що тут робить, на що той відповів, що ховається та зайшов у двір. Коли дійшов до хати то почув на дорозі біля кладовища крик «Ти мент поганий, я вас всіх повбиваю». Зайшовши у свій двір, пройшов через огород до сусіда ОСОБА_9 і побачив, що той же чоловік у камуфляжі синього кольору та без шапки забіг у двір до ОСОБА_9 , в якого була відчинена хвіртка, а той чоловік підійшов до двору, однак до подвір`я не заходив. Чоловік, що кричав біля кладовища був з грубим голосом, не такий як в обвинуваченого.

Оцінюючи наведені показання свідків, суд приходить до висновку, що вони є неналежними доказами, оскільки не підтверджують викладене обвинувачення, не узгоджуються в сукупності з іншими показами та матеріалами.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він був понятим при впізнанні, яке проходило в райвідділку, впізнання проводилося по фото. Потерпілий вказав на фото особи, яка завдала йому тілесні ушкодження, за якими саме ознаками потерпілий впізнав особу свідок не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що він працює в Охтирському РВП ГУНП в Сумській області, з потерпілим знайомий, є колегами. На робочий планшет отримав повідомлення від потерпілого, виїхали на виклик та впізнали ОСОБА_10 . На куртці в нього були сліди крові, потерпілому запропонували медичну допомогу, на що він відмовився, сів до поліцейського автомобіля та поїхали патрулювати з метою розшуку нападника. За описом потерпілого побачили чоловіка в районі прохідної нафтобази, зупинили автомобіль та затримали нападника, одягнувши кайданки. Затримана особа поводилася пасивно, не запитував жодного питання про причину затримання, поводив себе дивно, при затриманні говорив нісенітниці, що слідкує за кимось на кладовищі. Запаху алкоголю від затриманого не чув, але склалося враження, що останній був під впливом препаратів чи речовин, які загальмовують реакцію. Після затримання нападника запитав у ОСОБА_10 чи це та особа, на що останній відповів, що схожий, а саме за описом одягу за кольором, особа невисокої статури, худорлявий.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні поясив, що в той день був на чергуванні, на службовий планшет надійшло повідомлення від ОСОБА_12 про те, що їй зателефонував ОСОБА_9 та сказав, що на її сина напала невідома особа, приїхали на виклик, побачили пораненого ОСОБА_10 , запропонували медичну допомогу, на що останній відмовився. Потерпілий сів до них в машину та поїхали вулицями міста з метою пошуку нападника. На вулиці Залізничній побачили схожого за описом чоловіка, в якого в руці був ніж. Свідок вийшов з машини та крикнув «стій, кинь ніж», однак чоловік не зреагував та пройшов далі, тоді свідок підбіг до нього, вибив ніж, затримали, одягнули кайданки та чекали оперативну групу. По опису ОСОБА_10 нападник був у темному одязі, худорлявий. Затриманий поводив себе дивно, виглядав неадекватно, говорив нісенітнеці. Затриманій особі повідомлено було про причину затримки, однак жодних пояснень особа не надала.

Оцінивши наведені показання, суд зазначає, що вони є неналежними доказами, оскільки не підтверджується ними причетність саме ОСОБА_19 до викладеного обвинувачення.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що працює поліцейським патрульної поліції Охтирського РВП, на який саме виклик їхав екіпаж точно не пам`ятає, про виклик ОСОБА_10 йому повідомили із зустрічного екіпажу, чи зустрічали по дорозі людей не пам`ятає, з ножем нікого точно не зустрічали.

Показання зазначеного свідка не підтверджують винуватість ОСОБА_6 .

Допитана в свідовому засіданні судовий експерт ОСОБА_21 підтвердила висновок судово-психіатричної експертизи №19 від 30.01.2023 року та пояснила, що в ОСОБА_6 встановлено розлади особистості через отриману травму. Є мінливі розлади, емоційна нестійкість, які пов`язані з важкою травмою. Спочатку була вивчена медична документація перед проведенням дослідження. Необхідність додаткового обстеження ставиться для того, щоб виключити симуляцію, тоді особа направляється в стаціонар для цілодобового спостереження, тобто стан, який вона не може дослідити в умовах амбулаторного огляду. Під час проведення експертизи ОСОБА_6 абсолютно все розумів, орієнтувався, надавав послідовні відповіді. Стосовно амнезії ОСОБА_6 пояснила, що в нього крові виявлено 2 проміле алкоголю, тому можлива втрата пам`яті по епізодам, тому це не означає, що він має психічне захворювання, а підтверджує те, що він був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Для проведення експертизи в неї було було достатньо даних, якби чогось не було достатньо, то вона про це зазначила б у висновку.

Експерт ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що куртка та футболка виготовлені з трикотажної тканини, при ушкодженні трикотажної нитки петлі розпускаються. На куртці виявлено два колото ріжучих пошкоджень. При колотих пошкодженнях було пошкоджено пару петель, внаслідок чого зазначено, що всі ушкодження є колотими гострим вістрям. Пошкодження зроблені одним предметом на різній глибині заглиблення. Виявлені пошкодження могли утворитися від дії ножа, спочатку від дії вістря, а далі вістря і леза на трикотажних тканинах. Пошкодження вчинено знаряддям, яке має гостре лезо і зроблене вістрям та лезом, яким міг бути ніж.

Екперт ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що здійснював трасо логічну експертизу знарядь. Трикотажна тканила, яка володіє еластичними властивостями і на ній не відображаються чіткі сліди пошкоджень, тому були визнані непридатними сліди.Можливість спричинення пошкоджень цим ножем не виключається, мова йде про гостре вістря, яке надає гостре ушкодження, а лезо ріжуче пошкодження і вчинено знаряддям колото-ріжучої дії. Положення куртки могло не відповідати положенню футболки, так як вона могла задертися вверх, тому сліди не придатні до ідентифікації.

Надаючи оцінку наведеним висновкам експертиз, суд зазначає, що ними не підтверджується винуватість ОСОБА_6 .

В судовому засіданні були досліджені такі письмові докази.

Протокол огляду речей і документів, згідно якого оглянуто оптичний диск, на якому мається відеозапис затримання ОСОБА_6 10.01.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 перебував на обочині дороги, тримаючи в руці ніж, під`їхавши до нього працівники поліції зупинились, вийшли з автомобіля, наказали викинути ніж, лягти на землю, ОСОБА_6 поводився беземоційно, нічого не відповідав (а.с.71-74).

Протокол огляду місця події від 10.01.2023 року з фото таблицею до нього, згідно якого оглянуто узбіччя дороги по вул.Залізнична, де було виявлено ніж з рукояткою чорно-білого кольору, що належить ОСОБА_6 (а.с.85-87).

Протокол огляду місця події від 10.01.2023 року, згідно якого оглянуто прилеглу території до житлового господарства, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 нібито вчинив хуліганські дії відносно ОСОБА_8 (а.с.88-91).

Протокол проведення слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів фіксації (проведення відеозапису), з відеозаписом до нього, який був ретельно досліджений в судовому засіданні (а.с.92-94), згідно якого потерпілий ОСОБА_8 розказав про обставини події, які мали місце 10.01.2023 року стосовно вчинення відносно нього хуліганський дій.

Оцінюючи вказані докази, суд зазначає, що вони є неналежними доказами, так як не підтверджують винуватість ОСОБА_6 , сам по собі факт перебування ОСОБА_6 в тому місці в темну пору доби 10.01.2023 року, в руках якого був ніж, не свідчить про причетність останнього до скоєного.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.01.2023 року, з фото таблицею до нього, згідно якого ОСОБА_8 впізнав чоловіка зображеного на фотознімку під №3, як такого, що напав на нього 10.01.2023 року та завдав йому тілесних ушкоджень з використанням ножа по АДРЕСА_2 (а.с. 95-99).

Надаючи оцінку вказану протоколу пред`явлення для впізнання, суд не може прийняти його до уваги, вважає його сумнівним, оскільки ним не підтверджується безпосередньо винуватість ОСОБА_6 , зокрема протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.01.2023 року суд не бере до уваги, оскільки потерпілий був присутнім при затриманні ОСОБА_6 та в відділі поліції бачив його особисто, а тому впізнання проведено з порушенням вимог ст. 228 КПК України.

Висновок судово-медичної експертизи № 30 від 11.01.2023 року (а.с. 101-102), згідно якого під час експертизи у ОСОБА_8 виявлені такі тілесні ушкодження: в ділянці лівої щоки рана, в епігастральній ділянці рана; в ділянці підборіддя, з переходом на передню поверхню шиї, верхню її третину, 4 рани лінійної форми; в ділянці правої гомілки по задній поверхні в верхньо-середній третині три синці, в ділянці грудної клітини ліворуч по середньо-ключичній лінії на рівні 12 ребра садно лінійної форми; в ділянці лівого плеча по задній поверхні в середній третині садно невизначеної форми, на фоні якого синець невизначеної форми; в ділянці спини ліворуч по околохребтовій лінії садно невизначеної форми; в ділянці шиї по задній поверхні в верхній третині на межі з ростом волосся садно невизначеної форми, в потиличній ділянці садно невизначеної форми. Дані ушкодження утворилися від дії тупого та гострого предметів, про що свідчить характер ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження згідно з п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень. Давність нанесення ушкоджень може відповідати даті, зазначеній в постанові, про що свідчить колір синців та характер кірок саден та ран. Не виключена можливість отримання вказаних тілесних ушкоджень при обставинах вказаних у постанові.

Висновок додаткової судово-медичної експертизи № 72 від 14.02.2023 року згідно якої механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 може відповідати механізму показаному ним під час проведення слідчого експерименту (а.с.104).

Протокол огляду місця події від 10.01.2023 року з фото таблицею до нього, згідно якого оглянуто одяг ОСОБА_8 , в якому останній перебував 10.01.2023 року (а.с. 106-110).

Протокол огляду речей від 11.01.2023 року, згідно яких оглянуто хустку жіночу світлого кольору з орнаментом фіолетового кольору, складену у вигляді косинки; куртку чоловічу, зимову типу «дублянка», світло коричневого кольору, матеріал штучне хутро, з кишенями у передній нижній та боковій середній, передній частині, на змійці, наявні ґудзики округлої форми,на якій в ділянці лівого рукава виявлено пошкодження у вигляді розриву тканини, по всій внутрішній частині куртки виявлено нашарування речовини бурого кольору та бруду; чоловічу футболку світло сірого кольору, на якій виявлені пошкодження та нашарування речовини бурого кольору (а.с.111,112,113).

Висновок судової експертизи від 17.02.2023 року за № СЕ-19/119-23/1852-ХЗ (а.с.121-124), згідно якого ніж вилучений 10.01.2023 року під час огляду місця події по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , наданий на дослідження, холодною зброєю не є, наданий на дослідження ніж виготовлений саморобним способом, з використанням промислового обладнання за типом ножів для спортивного туризму, які є різновидом ножів господарсько-побутового призначення.

Висновок судово-медичної експертизи речових доказів № 76 від 02.02.2023 року (а.с.133-136), згідно якого на футболці належній ОСОБА_8 виявлено шість наскрізних ушкоджень тканини. Морфологічні ознаки, виявлені в пошкодженнях №1-6 на спинці та попередній поверхні футболки, характерні для колючої дії знаряддя, що має порівняно гостре вістря, та ймовірно наближену до округлої в перетині форму на рівні занурення. Загальна форма знаряддя може мати форму у вигляді витягнутого конусу. Виявлені ознаки діючого знаряддя малоінформативні і для ідентифікації по груповим ознакам не придатні. Результати роздільного і порівняльного дослідження пошкоджень на футболці №1-6 показали наявність подібності між ними за груповими ознаками при відсутності істотних відмінностей. Це дозволяє вважати, що пошкодження на футболці №1-6 могли бути заподіяні одним колючим знаряддям, що має округлий в перетині стрижень на рівні занурення і помірно гостре вістря. Знаряддя може мати форму, наближену до конічної. Виявлені ознаки недостатньо повно відображають групові особливості травмуючого знаряддя і для ідентифікації не придатні.

Висновок судово-медичної експертизи речових доказів № 75 від 02.02.2023 року (а.с.139-143), згідно якого на куртці належній ОСОБА_8 , на лівій полиці, виявлено два колото-різаних пошкодження ( АДРЕСА_7 ), які спричинені від колючо-ріжучої дії гострокінцевого, односторонньо гострого предмета, типу ножа, що володіє колючо-ріжучими властивостями та має відносно гостре лезо та обух. Результати роздільного та порівняльного дослідження пошкоджень №4, №5 на лівій полиці куртки, представленої на експертизу, засвідчили наявність подібностей між ними за груповими ознаками за відсутності істотних розбіжностей. Це дає змогу вважати, що наскрізні колото-різані пошкодження виявлені на представленій куртці, могли бути заподіяні одним гострокінцевим, односторонньо гострим предметом, що володіє колюче - ріжучими властивостями, що має відносно гостре лезо та «П» - подібний в перетині обух, шириною близько 0,1см. За сукупністю порівнювальних (стійких) ознак, пошкодження не придатні для групової ідентифікації знаряддя. На спинці, та на лівій полиці куртки виявлено три колотих пошкодження ( АДРЕСА_8 ) тканини, які утворились від колючої дії знаряддя, що має порівняно гостре вістря, та, ймовірно, наближену до округлої в перетині форму на рівні занурення. Загальна форма знаряддя може мати форму у вигляді витягнутого конусу. Виявлені ознаки діючого знаряддя малоінформативні і для ідентифікації по груповим ознаками не придатні. Результати роздільного і порівняльного дослідження пошкоджень на куртці №1 - №3 показали наявність подібності між ними за груповими ознаками при відсутності істотних відмінностей. Це дозволяє вважати, що пошкодження на куртці АДРЕСА_9 , могли бути заподіяні однім колючим знаряддям, що має округлий в перетині стрижень на ріні занурення і помірно гостре вістря. Знаряддя може мати форму наближену до конічної. Виявлені ознаки недостатньо повно відображають групові особливості травмуючого знаряддя і для ідентифікації знаряддя не придатні. В верхній третині лівого рукава виявлені два комбінованих пошкодження у вигляді подряпин та розривів тканини, які утворилися внаслідок тиску і тертя, при тангенціальному впливі - ковзанні гострокінцевого предмета у напрямку зверху вниз. Пошкодження виявлені на куртці були заподіяні різними знаряддями (не менше двох) або різними частинами одного знаряддя.

Надаючи оцінку наведеним висновкам експертиз, суд зазначає, що вони не підтверджують переконливо і однозначно причетність ОСОБА_6 до скоєного, не узгоджуються в сукупності з іншими доказами, показаннями свідків, потерпілого, а також іншими письмовими доказами.

Висновок судово-психіатричної експертизи №19 від 30.01.2023 року (а.с.167-170), згідно якого на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 виявляв ознаки розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку (ЧМТ 2001) з легким зниженням пам`яті, емоційною нестійкістю, не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на даний час ОСОБА_6 виявляє ознаки розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку (ЧМТ 2001) з легким зниженням пам`яті, емоційною нестійкістю, може усвідомлювати свої дії та керувати ними; за своїм психічним станом на теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Судом також досліджено речові докази.

За клопотанням прокурора судом призначалася судово-психіатрична експертиза, про призначення якої погоджувався обвинувачений та його захисник, в подальшому після заміни захисника, обвинувачений відмовився від проведення експертизи та прокурор відкликав своє клопотання, судом було відкликано справу з експертної установи, залишено без виконання ухвалу Охтирського міськрайонного суду від 11.12.2023 року та продовжено судовий розгляд.

Доводи прокурора з посиланням на постанову Кобеляцького районного суду Полтавської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 2 КУ п АП як на підтвердження мотиву скоєння злочину ОСОБА_6 , не заслуговують на увагу суду, оскільки є неналежним доказом.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що в ході досудового розслідування стороною обвинувачення не було зібрано належних та допустимих доказів, які б підтверджували істотні для даного кримінального провадження обставини, встановлення яких є необхідним для доведення вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст.115 КК України.

Відповідно до ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням; чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку; чи є підстави для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру; чи вчинив обвинувачений кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності; що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному проваджені підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші обставини.

Обов`язок доказування, обставин зазначених у ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Відповідно до частини 1 статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із ч. 1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема,відносяться: верховенство права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно норм ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що положення підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20.03.2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08.02.1996 року. Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі. Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Колегія суддів, оцінивши у сукупності наявні у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, в порядку ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи із засад справедливості, виваженості та неупередженості, керуючись законом, приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 за ч.3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України не знайшло своє підтвердження в ході судового провадження з огляду на наступні обставини.

Так, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд має керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ч. 2 та 4 ст. 17 КПК України.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, обвинувачення повинно довести "кожний факт", пов`язаний із злочином, щоб "не існувало жодної розумної підстави для сумнівів". Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Так у рішенні ЄСПЛ у справі "Коробов проти України" (п.65) зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Водночас, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ухвалюючи цей вирок, суд вказує, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи/осіб доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Така позиція суду в повній мірі кореспондується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові цього суду від 12.06.2018 року у справі №712/13361/15.

Відтак, стороною обвинувачення залишилось недоведеним винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. А тому, викладені обставини в обвинувальному акті не ґрунтуються на належних та допустимих доказах та є припущенням сторони обвинувачення.

Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст.115 КК України, як незакінчений замах на умисне вбивство (протиправне заподіяння смерті іншій людині) з хуліганських мотивів.

Вищезазначені докази, підтверджують, що органом досудового розслідування здійснено непрофесійне поверхневе слідство, надана хибна оцінка доказів, яка не дозволяє прийти до однозначного переконання про доведеність вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 п.7 ч.2 ст.115 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

За таких обставин, ОСОБА_6 необхідно виправдати у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України, є тільки припущення, що це міг скоїти саме обвинувачений.

Суд стверджує, що в межах розгляду в суді справи, стороною обвинувачення не доведено, а судом вичерпані можливості отримання доказів, відомості з яких підтверджували б співіснування сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, суд наголошує, що незважаючи на те, що суд, відповідно до вимог ч. 6 ст. 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створював усі необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, стороною обвинувачення інших доказів, які б підтверджували вину обвинуваченого, не надано.

Ухвалення виправдувального вироку забезпечить дієву реалізацію одного із завдань кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України: охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жоден невинуватий не був засуджений.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду від 12.01.2023 року.

Строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту, застосований ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 25.03.2024 року закінчився 23.05.2024 року, клопотань щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило, а тому суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, ст. 369, ст.ст. 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленному обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України та виправдати його на підставі п.2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

Речові докази:

мобільний телефон в корпусі синього кольору, що вилучений 10.01.2023 року в ході проведення особистого огляду під час складання протоколу затримання ОСОБА_6 , який згідно квитанції № 001726 переданий на зберігання до Охтирського РВП ГУНП України в Сумській області повернути власнику ОСОБА_6 , скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду від 12.01.2023 року;

ніж з ручкою біло-чорного кольору, із заокругленням на краю руків`я, між руків`ям та початком леза мається металевий упор. Довжина руків`я 11 см., довжина леза 15 см з нашаруванням речовини бурого кольору, який переданий на зберігання до Охтирського РВП ГУНП України в Сумській області знищити, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду від 12.01.2023 року;

одяг потерпілого ОСОБА_8 , жителя АДРЕСА_4 : а саме куртку чоловічу (типу дублянка) світло коричневого кольору, фуфайку світло сірого кольору, з наявними слідами пошкодження тканини та нашаруванням речовини бурого кольору, та хустку зі слідами нашарування речовини бурого кольору, зовні схожої на кров, які передані на зберігання до Охтирського РВП ГУНП України в Сумській області повернути власнику ОСОБА_8 , скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду від 12.01.2023 року;

відібрані зразки рідкої крові та слини потерпілого ОСОБА_8 на марлевих тампонах та відібрані зразки рідкої крові та слини обвинуваченого ОСОБА_6 , які передані на зберігання до Охтирського РВП ГУНП України в Сумській області знищити.

Витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 3209,26 грн. відшкодувати за рахунок держави.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3