Справа № 367/9507/24
Провадження №1-кп/367/946/2024
УХВАЛА

Іменем України

19 вересня 2024 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпені кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263, частини 3 статті 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263, частиною 3 статті 307 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор», зазначаючи про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, на строк 60 днів.

Захисник та обвинувачений просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що обвинувачений має на утриманні 78-річну бабусю, якій потрібен сторонній догляд та допомога.

Заслухавши думку прокурора про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор», обвинуваченого, захисника, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені статтею 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час розгляду в суді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд констатує, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні умисних злочинів: у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та проти громадської безпеки, відносно обвинуваченого на розгляді суду перебувають ще два кримінальних провадження у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, які надійшли до суду у 2021 році, що становить ризик вчинення іншого кримінального правопорушення знову в сфері обігу наркотичних засобів, наявність такої кількості обвинувальних актів свідчить про реальний ризик ухилення від суду, також враховується вік, стан здоров`я обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу, те, що відносно обвинуваченого на розгляді суду перебувають ще два кримінальних провадження у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, які надійшли до суду у 2021 році, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, які не забезпечать належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та не нададуть можливості уникнути вказаних ризиків, а тому суд вважає, що необхідно продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк два місяці.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення численних інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Стосовно клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд зазначає, що на підтвердження вказаних доводів обвинуваченим не надано суду доказів його заперечень та доводів стосовно зміни виду запобіжного заходу, не надано доказів на підтвердження права власності або користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 або дозволу власника на застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, стосовно довідки за №484 від 01.07.2024р. у суду є обгрунтовані сумніви, зважаючи на те, що термін зайняття обвинуваченим волонтерською діяльністю визначений до "теперішнього часу", що трактується судом як дата видача довідки - 01.07.2024р., хоча 21 червня 2024 року обвинувачений був затриманий та з того часу знаходиться під вартою.

Отже, дослідивши ці обставини, наявні ризики превалюють над тими доказами, які надано стороною захисту.

При обранні запобіжного заходу також враховується та обставина, що будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції в судовому засіданні обвинуваченим не надано, інших даних щодо стану здоров`я (наявності тяжких захворювань та інших протипоказань) не добуто, що свідчить про можливість тримання обвинуваченого ОСОБА_4 у місцях позбавлення волі.

Будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено та стороною захисту в судовому засіданні не надано.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

Керуючись вимогами ст.ст. 199, 314-316, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з раніше визначеним розміром застави з 19 вересня 2024 року до 17 листопада 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Повний текст ухвали складено та оголошено 24 вересня 2024 року о 13 год. 40 хв.

Головуючий суддя: ОСОБА_1