УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року

м. Київ

справа № 504/2942/22

провадження № 51- 2734 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 травня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 19 березня 2024 року,

в с т а н о в и в:

За вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 травня

2023 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України

(далі - КК) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Згідно з вироком, ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він,23 серпня

2022 року, у період часу 16:30-16:50, перебуваючи у торгівельній залі ТОВ

«Епіцентр К», розташованого на вул. Паустовського, 14, у с. Ілічанка Одеського району Одеської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгівельних стелажів вищевказаного магазину дві струбцини марки «MTX Master 206069» вартістю 305,83 грн кожна та кепку марки «ТМ Pampona», вартістю

106,60 грн, які, з метою приховання своїх дій, поклав до власної сумки. Надалі, ОСОБА_4 , не розрахувавшись за вищевказаний товар, пройшов повз лінію контролю зазначеного торгівельного центру, вийшов з нього та покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив ТОВ «Епіцентр К» майнову шкоду на загальну суму 718,26 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 березня 2024 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вищезазначений вирок - без змін.

У касаційній скарзі засуджений, не погоджуючись з вищезазначеними судовими рішеннями, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи наведене, посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та вважає, що його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не доведена, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази. Зазначає, що вилучення речових доказів відбулось з порушенням вимог кримінального процесуального закону, до того ж, вилучені речі не містили ознак належності ТОВ «Епіцентр К», а

з відеозаписів камер спостереження магазину не вбачається вчинення ним крадіжки. Крім того, вважає призначене йому покарання занадто суворим з огляду на те, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина.

Колегія суддів Верховного Суду, перевіривши касаційну скаргу та копії судових рішень, дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.

За ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Таким чином, Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги засудженого у частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду, оскільки перевірка цих обставин відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Висновок місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення зроблено з додержанням положень ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.

Як убачається з наявної у Суді копії вироку, місцевий суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, зокрема, на підставі: показань свідка ОСОБА_6 - начальника служби безпеки ТОВ «Епіцентр К», про те, що 23 серпня 2022 року співробітники магазину повідомили його про викрадення майна покупцем, яким надалі виявився

ОСОБА_4 , котрого затримали на виході з магазину та який, на пропозицію працівників торгового центру, відмовився оплатити товар; показань свідка ОСОБА_7 - завідувача секції відділу інструментів, який підтвердив, що бачив, як ОСОБА_4 , перебуваючи біля вітрини з інструментами поводився дивно, а потім поклав в свою сумку товар, про що він повідомив у службу безпеки магазину; показань свідка ОСОБА_8 - інспектора служби безпеки ТОВ «Епіцентр К», про те, що після того, як надійшло повідомлення про підозрілу поведінку покупця, за ним почали вести відеоспостереження, згідно з яким після відділу інструментів

ОСОБА_4 пішов до відділу дитячих товарів, взяв кепку та зірвав з неї штрих-код, після чого його було затримано на виході з магазину з вказаними товарами; даних протоколу огляду місця події від 23 серпня 2022 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого під час огляду виявлено та вилучено дитячу кепку, упаковано в сейф-пакет № 7042125 та дві металеві з червоними пластмасовими вставками струбцини упаковано в сейф-пакет № INZ3032459; даних протоколу огляду місця події від 23 серпня 2022 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого, під час огляду виявлено та вилучено бирку з написом «Кепки Епік» 21L11 фіолетовий 48-50, штрих-код 016 , упаковано в сейф-пакет 7186242 та дві бирки зі

штрих-кодом 221 з написом «Струбцина G-подібна 150х130х250 мм MTX Master 206069», упаковано в сейф-пакет 7186243; даних, що містяться на DVD-диску з записом камер відеоспостереження ТОВ «Епіцентр-К», відповідно до якого встановлено перебування на дату та час події особи чоловічої статті зовні схожого на ОСОБА_4 у відділі інструментів та у відділі дитячого одягу, в якому останній бере з прилавку кепку, заходить за стелаж, після чого з`являється в полі зору відеокамери але кепка в руках вже відсутня; іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Проаналізувавши всі досліджені у кримінальному провадженні докази та надавши оцінку кожному з них і їх сукупності у взаємозв`язку, дотримуючись вимог

статей 86, 87, 94 КПК, суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

Не погоджуючись з постановленим вироком, сторона захисту оскаржила його до апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції належним чином перевірив доводи апеляційної скарги дав належну оцінку викладеним у ній доводам, у тому числі й тим, на які посилається в касаційній скарзі засуджений, і обґрунтовано залишив їх без задоволення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Під час перегляду вироку місцевого суду за вказаною апеляційною скаргою, апеляційний суд у межах, установлених ст. 404 КПК, та у порядку, визначеному

ст. 405 цього Кодексу, належним чином перевірив викладені у них доводи та визнав їх необґрунтованими, навівши в ухвалі, відповідно до вимог ст. 419 КПК, докладні мотиви на спростування доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів та вважає, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом допустимими й достатніми доказами винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи касаційної скарги засудженого щодо порушення норм кримінального процесуального закону під час вилучення у нього викраденого майна.

Згідно з ч. 3 ст. 237 КПК, для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. За змістом ч. 7 цієї статті, при огляді слідчий, прокурор має право проводити фотографування, звуко- чи відеозапис, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Таким чином, доводи засудженого щодо вилучення у нього викраденого майна без участі понятих та відеофіксації цієї слідчої дії не заслуговують на увагу, оскільки зазначене в даному випадку не є обов`язковим.

З урахуванням наведеного, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів та вважає, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом допустимими й достатніми доказами винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів Верховного Суду безпідставними є також доводи ОСОБА_4 про невідповідність призначеного йому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення за особі засудженого через суворість з огляду на таке.

Встановивши винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, місцевий суд, відповідно до ст. 65 цього Кодексу, врахував, що останній раніше неодноразово судимий, вчинив умисний корисливий злочин, який відповідно до ст.12 КК є тяжким, на шлях виправлення не став, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем мешкання, офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, а також те, що на розгляді Суворовського районного суду

м. Одеси перебувають інші кримінальні провадження за його обвинуваченням у вчиненні інших умисних корисливих злочинів, а також відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, і дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, за обставин цього кримінального провадження, даних про особу засудженого, призначене ОСОБА_4 покарання є законним, справедливим і співмірним характеру вчинених дій, а тому Суд не вбачає підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість або призначеним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Посилань на істотні порушення кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни оспорюваних судових рішень, як і доводів щодо неправильного застосування кримінального закону касаційна скарга не містить.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд вважає, що обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки ухвали за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч. 2 статті 428 КПК, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 травня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 19 березня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3