Справа № 487/9144/24
Провадження № 1-кс/487/5910/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001820 від 17.10.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України про арешт майна

встановив:

18.10.2024 прокурор Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0001820 від 17.10.2024, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на автомобіль РАФ р.н. 309-44НІ, на момент ДТП яким фактично володів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 , із забороною в розпорядженні та відчуженні такого майна. Накласти арешт на автомобіль Renault Duster ВТ172В, який відповідно до технічного талону транспортного засобу НОМЕР_1 від 07.03.2023, належить військовій частині НОМЕР_2 Держприкордонслужби, із забороною в розпорядженні та відчуженні такого майна. В цілях нерозголошення відомостей та унеможливлення спроб знищити речовий доказ у вказаному кримінальному провадженні, просив розглянути дане клопотання без участі власників майна.

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що зазначене вище майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, на підставі ст. 170 КПК України на вилучене майно необхідно накласти арешт.

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав, просив про його задоволення.

На підставі ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області, за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001820 від 17.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.10.2024 року близько 07:40 військовослужбовець ЗСУ ОСОБА_4 , керуючи автомобілем РАФ р.н. 309-44НІ рухаючись по Бериславському шосе в м. Херсон, з боку вул. Ладичука в напрямку вул. Залаегерсег, на перехресті з вул. Паравозною виїхав на зустрічну смугу, здійснюючи об?їзд з лівого боку автомобіля GEELY Maple, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , який зупинився на перехресті для здійснення повороту ліворуч. Знаходячись на зустрічній смузі руху автомобіль РАФ допустив зіткнення з автомобілем Renault Duster ВТ172В (ДПСУ), під керуванням солдата прикордонного загону ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку та подальшим контактуванням з автомобілем GEELY Maple. Внаслідок ДТП водії автомобілів та пасажири автомобіля РАФ військовослужбовці ЗСУ ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження

17.10.2024, в ході проведення огляду місця ДТП в м. Херсоні по Бериславському шосе в районі перехресті з вул. Паравозною, відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України було вилучено автомобіль РАФ р.н. 309-44НІ та автомобіль Renault Duster ВТ172В, з механічними пошкодженнями. Зазначені транспортні засоби передано на зберігання.

Автомобілем РАФ р.н. 309-44НІ, на момент ДТП фактично володів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного талону транспортного засобу НОМЕР_1 від 07.03.2023, автомобіль Renault Duster ВТ172В належить військовій частині НОМЕР_4 .

17.10.2024 постановою слідчого вилучені автомобіль автомобіль РАФ р.н. 309-44НІ та автомобіль Renault Duster ВТ172В, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

У зв`язку з викладеним в органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вилученого майна, яке є речовим доказам та має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так прокурором доведено, що майно, вилучене під час огляду місця події, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використано у якості доказів у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль РАФ р.н. 309-44НІ, на момент ДТП яким фактично володів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження ним.

Накласти арешт на автомобіль Renault Duster ВТ172В, який відповідно до технічного талону транспортного засобу НОМЕР_1 від 07.03.2023, належить військовій частині НОМЕР_2 Держприкордонслужби, з позбавленням права на відчуження та розпорядження ним.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1