КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5380/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні №0000032 - прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління Поліції Головного управління Національної поліції у м. києві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на два місяці, тобто до 23.09.2024 включно, та відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та слідчого;

- не відлучатись за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- заборонити відвідувати ТСЦ №8041 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві та інші ТСЦ РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Визначено строк дії ухвали до 23.09.2024 року.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі невиконання зазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покладено на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та помістити останнього до ДУ "Київський слідчий ізолятор" на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, з можливістю внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, з посиланням на обставини встановленні під час досудового розслідування, прокурор вказує на те, що повідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою та підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування та які було надано суду при розгляді клопотання про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання апелянта, вказані докази є належними та допустимими.

Апелянт зазначає, що дослідивши фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та відомості, що характеризують особу підозрюваного, сторона обвинувачення дійшла висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апелянт вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований до підозрюваного ОСОБА_7 не є співмірним із ризиками, які існують у кримінальному провадженні та не здатний запобігти їх настанню.

При цьому, апелянт вважав за необхідне при застосуванні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, застосувати відносно ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка зможе повною мірою гарантувати виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, доводи підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що ОСОБА_7 , одержав неправомірну вигоду у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) гривень для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення службовою особою ТСЦ № 8041 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, за отримання водійського посвідчення з правом керування транспортних засобів категорії «А» ОСОБА_10 , за наступних обставин.

Так, 21 червня 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, гр. ОСОБА_10 перебуваючи у приміщенні Територіального сервісного центру № 8042 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві (далі - ТСЦ), який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мрії, буд. 19 з метою подачі документів для проходження курсу з водіння мотоциклом та отримання водійського посвідчення з правом керування транспортних засобів категорії «А», зустріла раніше знайомого гр. ОСОБА_7 .

Під час бесіди, ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_10 , яка має посвідчення водія категорії «В» задля отримання водійського посвідчення з правом керування транспортними засобами категорії «А» так званої «докатки» необхідно пройти навчання у ТСЦ № 8041 або № 8042, на її вибір. ОСОБА_7 додав, що в нього гарні відносини з керівництвом та працівниками вказаних ТСЦ і він може допомогти у здачі іспитів та отриманні посвідчення водія категорії «А», не конкретизуючи при цьому анкетних даних службових осіб ТСЦ, щодо надання ними необхідних погоджувальних документів в процесі здачі практичного іспиту та отриманні посвідчення водія.

Також, ОСОБА_7 повідомив, що має вплив і на працівників автошколи в одному з районів м. Києва, натякаючи тим самим, що через нього можна вирішити питання по здачі іспиту та отриманні водійського посвідчення з правом керування транспортних засобів категорії «А».

В цей час, у невстановленому місці, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) гривень для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення службовою особою ТСЦ № 8041, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, за отримання водійського посвідчення з правом керування транспортними засобами категорії «А».

Так, під час особистої бесіди, 21.06.2024, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у приміщенні ТСЦ № 8042 за адресою: м. Київ, вул. Мрії, буд. 19 , з метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_10 , що зможе допомогти їй в отриманні посвідчення та додав, що для позитивної здачі іспиту з водіння та отримання водійського посвідчення з правом керування транспортними засобами категорії «А», вона повинна передати йому грошові кошти в сумі 13 000 грн. в два етапи з копіями необхідних документів, додавши, що в разі відмови від вказаних умов вона не зможе здати практичні іспити на отримання водійського посвідчення категорії «А» в будь якому з ТСЦ міста Києва. Першу частину необхідно передати у сумі 4000 грн. безпосередньо перед здачею практичного іспиту на навчання в автошколі, а після позитивної здачі іспиту та отримання посвідчення водія категорії «А» передати ОСОБА_7 решту грошових коштів у сумі 9000 грн. за вплив на прийняття рішення службовою особою ТСЦ, уповноваженою на виконання функцій держави, за отримання водійського посвідчення з правом керування транспортними засобами категорії «А».

В подальшому, ОСОБА_10 , усвідомлюючи незаконність дій ОСОБА_7 та протиправний характер дій службових осіб вказаних сервісних центрів звернулась до правоохоронних органів з даного приводу.

Так, 26 травня 2024 року о 09 год., гр. ОСОБА_10 діючи під контролем правоохоронних органів, зателефонувала ОСОБА_7 на номер мобільного телефону НОМЕР_1 та за пропозицією останнього домовились зустрітись близько 10 год. 30 хв. того ж дня на території ТСЦ № 8041 за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 20 , на що ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_10 взяти з собою документи, а саме: паспорт з додатком, про дані особи проживання та витягом з реєстру, іпн, медичну довідку, посвідчення водія, свідоцтво про закінчення закладу автошколи категорії «В», копії до них та дві фотокартки, а також грошові кошти у сумі 4000 грн.

Під час зустрічі на обумовленому місці близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення службовою особою ТСЦ № 8041, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, одержав від ОСОБА_10 паперовий конверт з переліченими документами та грошовими коштами у сумі 4000 грн.

Перевіривши наявність документів та перерахувавши кошти, ОСОБА_7 , повідомив останній, що навчання в автошколі буде проходити без її фактичного відвідування, а по закінченні курсу навчання він повідомить їй про дату отримання талончика у ТСЦ № 8042, що за адресою: м. Київ, вул. Мрії, 19 та здачі практичного іспиту адміністратору, який допоможе ОСОБА_10 позитивно здати іспит.

В подальшому, діючи за попередньою домовленістю, 16.07.2024 о 11 год. 52 хв., ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на одержання другої частини неправомірної вигоди у розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення службовою особою ТСЦ № 8041, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, за отримання водійського посвідчення з правом керування транспортних засобів категорії «А», зустрівся з ОСОБА_10 на території ТСЦ № 8042 за адресою: м. Київ, вул. Мрії, буд. 19 та повідомив про те, що курс навчання в автошколі нею пройдений і треба отримати талончик на здачу практичного іспиту через електронний сайт ТСЦ та повідомив, що ОСОБА_10 повинна буде передати йому останню частину грошових коштів у сумі 9000 грн. після здачі нею іспиту в ТСЦ.

Після вказаної зустрічі ОСОБА_10 через електронний сайт ТСЦ записалась на 12 год. 07 хв. 23.07.2024 для здачі практичного іспиту на транспортному засобі сервісного центру категорії «А» в ТСЦ № 8042. Доводячи свій злочинний умисел, спрямований на одержання другої частини неправомірної вигоди у розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень для себе за вплив на прийняття рішення службовою особою ТСЦ № 8041, уповноваженою на виконання функцій держави, за отримання водійського посвідчення з правом керування транспортних засобів категорії «А», до кінця, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_7 , 23.07.2024 року приблизно о 11 год. 19 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Перемоги, 20, у приміщенні ТСЦ № 8041 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві отримав від ОСОБА_10 екзаменаційний лист для здачі практичного іспиту разом з іншими документами, які перебували у ОСОБА_10 , та направив останню складати практичний іспит для отримання водійського посвідчення з правом керування транспортним засобом категорії «А», запевнивши ОСОБА_10 про її успішне складання іспиту.

Того ж дня, за результатами позитивного складання практичного іспиту ОСОБА_10 , ОСОБА_7 провів останню за приміщення ТСЦ № 8041 за адресою: м. Київ, вул. Перемоги, буд. 20 , де одержав раніше обумовлену суму грошових коштів у сумі 9000 грн. від ОСОБА_10 , після чого злочинна діяльність ОСОБА_7 була припинена правоохоронними органами.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

23.07.2024 в приміщенні ТСЦ №8041 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві, за адресою: місто Київ, вулиця Перемоги, 20 , працівниками поліції було проведено невідкладний обшук, в ході якого було виявлено та вилучено: посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім?я ОСОБА_11 ; оригінал заяви № від 23.07.24 про видачу обмін, або повернення посвідчення водія від ОСОБА_12 на 1 арк. копія медичної довідки серії ААЗ 368227 на ім?я ОСОБА_10 на 1 арк. оригінал квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №442310237 на 1 арк. оригінал квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №442310315 на 1 арк. оригінал екзаменаційного листа № на 1 арк. відеозапис з відеореєстратора щодо складання іспиту ОСОБА_11 від 23 .07.2024.

24 липня 2024 року відповідно до ст.ст. 36, 40, 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, гр. України, паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 15.12.1998 року Подільським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, повідомлено про те що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто у одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

25.07.2024 слідчий СВ Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідча зазначила, що злочинні дії підозрюваного ОСОБА_7 , повністю підтверджуються зібраними матеріалами кримінального провадження, зокрема: заявою ОСОБА_11 про вчинення ОСОБА_7 злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом вручення грошових коштів для проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 26.06.2024; протокол огляду грошових коштів від 26.06.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.07.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 23.07.2024, речовими доками у кримінальному провадженні; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Слідча вказала на те, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 , із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.

Орган досудового розслідування вважає, що з метою забезпечення нормальної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання процесуальних рішень у справі, необхідно застосувати відносно ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

25.07.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання слідчої та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на два місяці, тобто до 23.09.2024 включно, та відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та слідчого;

- не відлучатись за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- заборонити відвідувати ТСЦ №8041 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві та інші ТСЦ РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Визначено строк дії ухвали до 23.09.2024 року.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі невиконання зазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покладено на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, повністю підтверджується зібраною у кримінальному провадженні сукупністю доказів.

Також слідчий суддя при постановленні ухвали враховував кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його особу та інші обставини, заявлені ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, присвоювання майна з метою уникнути його конфіскацію; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

При цьому, слідчий суддя зазначив, що прокурор не довів обставини, передбачені п. 3 частини п. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, та слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора та застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме - особисте зобов`язання.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Однак, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, колегія суддів враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед позитивними даними про особу підозрюваного.

Так, ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування тримання під вартою.

ЄСПЛ наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями).

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, прийшов до вірного висновку про доцільність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, слідчому судді належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що і було зроблено слідчим суддею, з обґрунтуванням прийнятого рішення.

При цьому також, колегія суддів бере до уваги, що під час дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання, органом досудового розслідування не встановлено порушення підозрюваним покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому, колегія суддів зауважує, щострок тримання під вартою чітко обмежений законом - 60 днів. Продовження вказаного строку можливе у разі дійсної необхідності та за клопотанням прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, в порядку, встановленому для продовження строку тримання під вартою.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління Поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може бути задоволено, так як застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не матиме жодних правових наслідків, оскільки на дату розгляду апеляційної скарги прокурора, закінчилися межі строку клопотання, в яких міг бути застосований такий запобіжний захід.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргупрокурора у кримінальному провадженні №0000032 - прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4