"04" липня 2024 р. Справа № 363/324/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000907 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000907 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Під час судового розгляду від захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про визнання висновків експертів №13763/21-52/21505/22-52 за 21.09.2022 року, №21-6126/6127 за 31.01.2022р., № 27999/28000/28716 за 22.12.2021 р., неналежними та недопустимими доказами. В обгрунтування посилався на упереджене ставлення слідства яке навмисне викинуло слідчий експеримент за 05.01.2021р. де в ході слідчого експерименту слідчим ОСОБА_7 було встановлено, що мотоцикл знаходився на відстані 68,9метрів. Зазначає, що в подальшому слідство навмисне в постановах про призначеннях судових експертиз не вказували у вихідних даних відстань 68,9м що призвило до хибних і невідповідних висновків. Зважаючи на таке упереджене ставлення досудового слідства до встановлення об`єктивної істини у справі сторона захисту ОСОБА_6 вимушена була сама дослідити обставини справи та представити суду результат свого дослідження, який базується на глибокому вивчені та аналізі всіх матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_6 в їх сукупності на основі наукових та технічних знань, а також експертної, слідчої та судової практики.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали клопотання та просили задовольнити.

Прокурор та представник потерпілого заперечували щодо клопотання та просили відмовити у зв`язку з його передчастністю та тим, що оцінка даним доказам може бути надана в нарадчій кімнаті у сукупності з іншими доказами.

Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також, відповідно до положень ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, стаття 87 КПК України передбачає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

На момент заявленого стороною захисту клопотання про визнання доказів недопустимими судовий розгляд справи триває.

При цьому, очевидної недопустимості цього доказу на цій стадії судового провадження, без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає, оскільки зазначені висновки експертів ще не долучені стороною обвинувачення до матеріалів справи.

Крім того, відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. І лише у випадку очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим.

Практика Європейського суду з прав людини наголошує, що вирішення даних обставин повинно відбуватися під час змагальності сторін у судовому процесі, якими є, як сторона захисту, так і обвинувачення, та які мають право надати суду, як докази на підтвердження таких обставин, так і можливість надання доказів на їх спростування, що має бути предметом розгляду у кримінальному провадженні.

Суд вважає за необхідне зазначити, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, а отже визнання очевидної недопустимості доказів на даній стадії судового провадження, без дослідження їх у повному обсязі і у взаємозв`язку з іншими доказами є передчасним.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, суд проходить до висновку, що у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 слід відмовити, оскільки дане клопотання є передчасним та вказані докази після долучення до матеріалів справи стороною обвинувачення будуть досліджені судом в ході розгляду справи, і доводи, викладені захисником, підлягатимуть безумовній оцінці при наданні судом аналізу доказів в нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 89, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 від 12.04.2024 року про визнання доказів недопустимими - відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає, але заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 05.07.2024 року о 15 год. 15 хв.

Суддя ОСОБА_1