УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

слідчого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове відібрання зразків біологічного середовища букального епітелію, у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000429 від 27.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло вищевказане клопотання, яке мотивовано тим, що слідчим управлінням ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000429 від 27.03.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, за обставин викладених у клопотанні 24.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України.

При цьому, 06 листопада 2022 року набрав чинності Закон України від 09 липня 2022 року N? 2391-IX «Про державну реєстрацію геномної інформації людини», який введено в дію з 06 лютого 2023 року.

Пунктом 1 частини першої статті 5 цього Закону передбачено обов`язкову державну реєстрацію геномної інформації щодо осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров?я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальному провадженнях зазначеної категорії передано до суду.

23 квітня 2024 року слідчим ОСОБА_3 , на виконання п. 1 ст. 5 Закону України від 09 липня 2022 року N? 2391-IX «Про державну реєстрацію геномної інформації людини», винесено постанову, в порядку ст. 241 КПК України, про відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення молекулярно-генетичної експертизи.

23 квітня 2024 року зазначена постанова пред`явлена для ознайомлення підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його захиснику ОСОБА_4 , у подальшому підозрюваному запропоновано добровільно надати зразки букального епітелію для подальшого проведення молекулярно-генетичної експертизи та внесення даних до електронного реєстру геномної інформації людини.

За результатами ознайомлення підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з постановою слідчого, винесеною в порядку ч. 2 ст. 241 КПК України, останній відмовився добровільно надати біологічні зразки, про що, згідно ч. 4 ст. 241 КПК України, складено відповідний протокол, а також додано заяву про відмову в наданні зразків букального епітелію.

У зв`язку з вищевикладеним слідчий просить надати дозвіл на примусове відібрання зразків біологічного середовища букального епітелію, у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого проведення молекулярно-генетичної експертизи та внесення даних до електронного реєстру геномної інформації людини

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні подане клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у клопотанні та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження № 0000429, заслухавши думку учасників процесу, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.3 ст. 245 КПК України розгляд клопотання про відбирання біологічних зразків у особи здійснюється в порядку, передбаченому статтями 160-166 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000429 від 27.03.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, за обставин викладених у клопотанні 24.01.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КПК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та злочинів проти власності.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» обов`язковій державній реєстрації підлягає геномна інформація: осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальних провадженнях зазначеної категорії злочинів передано до суду.

23 квітня 2024 року слідчим ОСОБА_3 , винесено постанову, в порядку ст. 241 КПК України, про відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення молекулярно-генетичної експертизи.

За результатами ознайомлення підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з постановою слідчого, винесеною в порядку ч. 2 ст. 241 КПК України, останній відмовився добровільно надати біологічні зразки, про що, згідно ч. 4 ст. 241 КПК України, складено відповідний протокол, а також додано заяву про відмову в наданні зразків букального епітелію.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.

Частиною 3 ст. 245 КПК України встановлено, що відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими ст. 241 цього Ко дексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання примусових зразків примусово.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертав увагу на недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можутьбути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі. Право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що у кримінальній справі сторона обвинувачення, намагаючись довести вину обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті всупереч волі обвинуваченого за допомогою методів примусу чи тиску (справа «Яллох проти Німеччини», рішення від 11.07.2006; «Функе проти Франції», рішення від 25.02.1993; «Джей.Бі. проти Швейцарії», рішення від 03.05.2001). Викладені у цих справах висновки ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків у примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції, однак у кожному разі має перевірятись правомірність отриманих доказів. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не забороняє застосування такої процедури, якщо вона відповідно до Закону та є необхідним.

Біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.

Відбір біологічних зразків для експертизи примусово передбачено ст.245 КПК України.

Під біологічними зразками особи слід розуміти всі зразки, пов`язані з життєдіяльністю особи як біологічної істоти: зразки відбитків пальців рук, почерку, мовлення і голосу особи, зразки відбитків зубів, відбитків будь-яких поверхонь тіла людини (губ, ліктів, ступень ніг тощо), запахових слідів людини, а також усі зразки біологічного походження в їх класичному розумінні (слина, кров, сперма, піт, волосся, нігті тощо), а їх відбирання необхідно здійснювати у відповідності до ч. 3 ст. 245 КПК.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Сондерз проти Сполученого Королівства» від 17.12.1996 зазначено, що до проб біологічного матеріалу ЄСПЛ відносяться зразки крові, волосся або іншої тканини та матеріали, які виробляються в процесі природної життєдіяльності організму як, наприклад, зразки видиханого повітря, сечі, голосу.

Слідчим суддею також враховується, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, наведеної у рішенні по справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», кожна людина має право не свідчити проти себе, при цьому мається на увазі не лише надавати свідчення, а також не свідчити проти себе мовою свого тіла.

Крім того, за практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26.03.1985 у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

ЄСПЛ допускає можливість здійснення примусового отримання зразків для дослідження, водночас регламентуючи чіткі умови та порядок здійснення такого втручання, наголошуючи, що отримання біологічних зразків можна проводити тільки за розпорядженням уповноваженої на це посадової особи, його може робити тільки акредитований лікар.

Також, з огляду на практику ЄСПЛ, на момент розгляду клопотання про примусове відібрання біологічних зразків слідчий суддя зобов`язаний переконатись, що така маніпуляція буде безпечною для життя та здоров`я особи.

У контексті збирання доказів у рамках кримінального провадження, узяття зразків букального епітелію (слини) в підозрюваного становить обов`язкову медичну процедуру, котра, хоч і є малозначною, все ж має вважатися втручанням у право на приватне життя. Проте Європейська конвенція з прав людини не забороняє застосування таких процедур задля здобуття доказів про причетність до скоєння злочину. Як зазначав Європейський суд з прав людини, статті 3 і 8 Конвенції як такі не забороняють вдаватись до медичної процедури всупереч волі підозрюваного з метою отримання від нього доказів його причетності у вчиненні кримінального правопорушення (рішення у справі «Jalloh v. Germany», п.70). Конвенційні органи в кількох випадках встановлювали, що взяття зразків крові чи слини всупереч волі підозрюваного з метою розслідування правопорушення не порушувало вказаних статей з огляду на обставини, які цими органами досліджувались (див. рішення у справах «X v. the Netherlands, no. 8239/78 від 04.12.1978; Schmidt v. Germany, no. 32352/02 від 05.01.2006).

Як було зазначено вище, підозрюваний відмовився добровільно проходити освідування та надавати біологічні зразки для проведення експертизи, а відсутність таких зразків унеможливлює проведення експертом дослідження при виконанні призначеної експертизи та унеможливить виконання п. 1 ст. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію геномної інформації людини».

Враховуючи, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні, а також, з`ясування всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження, є необхідним примусове відбирання біологічних зразків, а саме букального епітелію у ОСОБА_5 , а іншим чином такі зразки отримати неможливо, то слідчий суддя вважає, що таке втручання у права особи буде виправданим.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням обставин справи, та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що подане клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 132, 159-164, 245 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл старшому слідчому в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в місті Києві майору поліції ОСОБА_3 та спеціалістам-криміналістам Національної поліції України, а саме: старшому спеціалісту-криміналісту ОСОБА_10 , старшому спеціалісту-криміналісту ОСОБА_11 , спеціалісту-криміналісту ОСОБА_12 , старшому спеціалісту-криміналісту ОСОБА_13 , здійснити відбирання у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зразків біологічного середовища букального епітелію.

Відібрання біологічних зразків проводити з дотриманням вимог ст.ст. 241, 245 КПК України із залученням відповідних спеціалістів та/або експертів.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців з дня її постановлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1