Справа № 478/1521/24 Провадження № 1-в/478/469/2024
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2024 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироків у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Бендзари, Балтського району, Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, громадянина України, неодруженого, не працюючого, засудженого:
- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2020 року за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі;
- вироком Київського районного суду м. Одеса від 14.09.2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2020 року, більш суворим покаранням за цим вироком, визначено остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- вироком Одеського апеляційного суду від 07.04.2021 року, яким скасовано вирок Київського районного суду м. Одеса від 14.09.2020 року та призначено ОСОБА_4 покарання, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2020 року, більш суворим за цим вироком, визначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі;
- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Одеського апеляційного суду від 07.04.2021 року, визначено остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі;
- вироком Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, визначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, частково приєднано покарання, призначене вироком Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2021 року та визначено остаточне покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі;
- вироком Малиновського районного суду м. Одеса від 23.07.2024 року за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутого покарання за вироком Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року, визначено остаточне покарання у виді 1 року 2 днів позбавлення волі,
У жовтні 2024 року начальник Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» звернувся до суду із вказаним поданням відносно засудженого ОСОБА_4 , в якому просив суд вирішити питання щодо приведення вироку Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2020 року, вироку Київського районного суду м. Одеса від 14.09.2020 року, вироку Одеського апеляційного суду від 07.04.2021 року, вироку Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2021 року, вироку Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року та вироку Малиновського районного суду м. Одеса від 23.07.2024 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)», в тому числі за злочини, пов`язані з крадіжкою та шахрайством. Початок строку: 23.07.2024 року. Кінець строку: 25.07.2025 року.
09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), який поліпшує становище засудженого скасовуючи кримінальну відповідальність за вчинене ним діяння.
В судове засідання представник ВК 93 та засуджений не з`явились. Згідно поданої заяви засуджений просив суд провести розгляд подання без його участі.
Прокурор в судовому засіданні подання підтримав.
Виходячи з абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Заслухавши думку прокурора, розглянувши подання та дослідивши матеріали особової справи, судом встановлено наступне.
Щодо вироку Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2020 року.
Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2020 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України року до 3 років позбавлення волі.

Щодо вироку Київського районного суду м. Одеса від 14.09.2020 року та вироку Одеського апеляційного суду від 07.04.2021 року.

Вироком Київського районного суду м. Одеса від 14.09.2020 року за ОСОБА_4 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2020 року, більш суворим покаранням за цим вироком, визначено остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Як вбачається з вироку ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, а саме: 23.10.2019 року на суму 1013,55 грн.

Вироком Одеського апеляційного суду від 07.04.2021 року, яким скасовано вирок Київського районного суду м. Одеса від 14.09.2020 року та призначено ОСОБА_4 покарання, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2020 року, більш суворим за цим вироком, визначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Щодо вироку Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2021 року.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2021 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Одеського апеляційного суду від 07.04.2021 року, визначено остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Як вбачається з даного вироку, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, а саме: 07.10.2019 року на суму 16800,00 грн; 09.10.2019 року на суму 15000,00 грн;

Щодо вироку Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року.

Вироком Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року ОСОБА_4 було засуджено за: ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, визначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, частково приєднано покарання, призначене вироком Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2021 року та визначено остаточне покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі.

Як вбачається з даного вироку, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, а саме: 29.08.2019 року на суму 219,00 грн (ч. 2 ст. 185 КК України); 09.09.2019 року на суму 3685,12 грн (ч. 3 ст. 185 КК України).

Щодо вироку Малиновського районного суду м. Одеса від 23.07.2024.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеса від 23.07.2024 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутого покарання за вироком Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року, визначено остаточне покарання у виді 1 року 2 днів позбавлення волі.

Як вбачається з даного вироку, ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме: 22.11.2022 року на суму 6000,00 грн.

Відповідно до з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3ст. 74 КК України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини 3 ст. 57,ч.1 ст. 58, ч.1 ст. 62 КК України),11,13,13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 1921,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, розмір вартості майна у 2019 році, за яке настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, було змінено до 1921,00 грн. (960,5 х 2=1921).

Як вбачається з вироку Київського районного суду м. Одеса від 14.09.2020 року ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, а саме: 23.10.2019 року на суму 1013,55 грн.

Як вбачається з вироку Приморського районного суду м. Одеси від 14.09.2020 року, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, а саме: 07.10.2019 року на суму 16800,00 грн; 09.10.2019 року на суму 15000,00 грн.

Як вбачається з вироку Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, а саме: 29.08.2019 року на суму 219,00 грн (ч. 2 ст. 185 КК України); 09.09.2019 року на суму 3685,12 грн (ч. 3 ст. 185 КК України).

Виходячи з розміру вартості майна, суд не знаходить підстав для звільнення ОСОБА_4 за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.09.2020 року та за покаранням, призначеному на ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України за вироком Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року.

В той же час, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності, звільнивши засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеса від 14.09.2020 року та вироком Одеського апеляційного суду від 07.04.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України та вироком Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України.

За таких обставин, у зв`язку з декриміналізацією діяння та звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Одеса від 14.09.2020 року та вироком Одеського апеляційного суду від 07.04.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, то підлягає виключенню й посилання у вироку Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2021 року на ч. 4 ст. 70 КК України та вирок Одеського апеляційного суду від 07.04.2021 року, при визначенні ОСОБА_4 остаточного покарання.

В такому випадку, за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2021 року ОСОБА_4 залишається засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Крім цього, у зв`язку із декриміналізацією діяння та звільненням ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України, то ОСОБА_4 слід вважати засудженим за цим же Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. При цьому, посилання у такому вироку на ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 підлягає виключенню.

Також, Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2481,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, розмір вартості майна у 2022 році, за яке настає кримінальна відповідальність за ст.ст. 185, 190 КК України, було змінено до 2481,00 грн. (1240,5 х 2=2481).

З вироку Малиновського районного суду м. Одеса від 23.07.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме: 22.11.2022 року на суму 6000,00 грн.

Тобто, з огляду на розмір вартості майна, суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вказаним вироком.

Слід також зазначити, що звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеса від 14.09.2020 року та вироком Одеського апеляційного суду від 07.04.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України та вироком Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України не змінює остаточне призначене покарання ОСОБА_4 за наступними вироками.

З огляду на наведені вище обставини, подання Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» підлягає задоволенню.

Таким чином, суд, на підставі ст. 58 Конституції України, ст. 5 , ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та керуючись ст.ст.336, 537,539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного за вироком Київського районного суду м. Одеса від 14.09.2020 року та вироком Одеського апеляційного суду від 07.04.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вважати засудженим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Виключити з резолютивної частини вироку Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2021 року посилання на ч. 4 ст. 70 КК України та вирок Одеського апеляційного суду від 07.04.2021 року при визначенні ОСОБА_4 остаточного покарання.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вважати засудженим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Виключити з резолютивної частини вироку Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року, посилання на ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя