ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/1217/21 Номер провадження 11-кп/814/242/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001942 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 травня 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Суми Сумської області, українку, громадянку України, із середньою освітою, незаміжню, не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судиму, останній раз 09.05.2024 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі,

визнано винуватою та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Згідно з ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладено обов`язки на підставі ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, речового доказу.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

20 жовтня 2020 року близько 10 год., ОСОБА_7 перебуваючи з дозволу власниці ОСОБА_9 , у її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю потерпілої, викрала з шухляди шафи у її кімнаті, планшет ТМ Apple iPad 3 64 Gb MC775LL/A, чим завдала збитків потерпілій на суму 2200 грн.

У апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням судом закону по кримінальну відповідальність, а саме не обгрунтованим застосуванням ст. 75 КК України при призначенні покарання, що потягло безпідставне звільнення обвинуваченої від відбування покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд при призначенні покарання не врахував особу обвинуваченої, а саме: раніше тричі судима, останній раз за ч. 1 ст. 190 КК України, належних висновків не зробила та через нетривалий час знову вчинила злочин проти власності, не працює, незаміжня, має неповнолітню дитину, якою не опікується, внаслідок чого остання проживає з бабусею, тобто не має соціальних зв`язків. Відповідно до доповіді ДУ Центр пробації в Харківській області має високий рівень вчинення повторного кримінального правопорушення, застосування покарання до обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі, може становити небезпеку для суспільства.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав вимоги апеляційної скарги та просив призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 1 року обмеження волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень 1 рік позбавлення волі, обвинувачену, яка підтримала доводи прокурора у судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скаги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ніким із учасників провадження не оспорюється, докази стосовно фактичних обставин кримінального провадження місцевим судом на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувались.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України; особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, не працює, має неповнолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою спільно не проживає, на обліку у лікаря нарколога та лікаря - психіатра не перебуває; наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також місцевим судом враховано досудову доповідь Немишлянського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, згідно з якою ризики небезпеки для суспільства та вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_7 є високими. Крім того орган пробації зазначив, що виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Отже, судом першої інстанції враховані всі обставини, встановлені під час судового провадження.

Разом з тим, враховуючи, що обвинувачена визнала свою вину, обставину, що пом?якшує покарання, а саме щире каяття та факт наявності у обвинуваченої неповнолітньої доньки, колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначити ОСОБА_7 менш суворе покарання у вигляді одного року обмеження волі.

Крім того, апеляційні доводи прокурора про безпідставне звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного їй покарання з іспитовим строком, є слушними.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 неодноразово судима, у тому числі за вчинення корисливих кримінальних правопорушень та звільнялася від призначеного покарання з іспитовим строком, проте на шлях виправлення не стала та продовжила вчиняти корисливі правопорушення. Також обвинувачена не працює, що свідчить про те, що вчинення корисливих правопорушень є єдиним заробітком останньої.

Згідно зі ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч. 1 ст. 413 цього Кодексу, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи ОСОБА_7 покарання та звільняючи від його відбування, суд не в повній мірі взяв до уваги вимоги ст. 75 КК України і не врахував належним чином ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, яка не працює, була неодноразово судима, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, та не ставши на шлях виправлення, продовжує вчиняти корисливі кримінальні правопорушення.

Крім того, колегія суддів враховує досудову доповідь Немишлянського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, згідно з якою ризики небезпеки для суспільства та вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_7 є високими. Крім того орган пробації зазначив, що виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання не відповідає вимогам ст. 75 КК України, а тому, відповідно до ст. 65 цього Кодексу, необхідно призначити ОСОБА_7 реальну міру покарання.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

На теперішній час встановлено, що ОСОБА_7 09 травня 2024 року засуджена вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі. Кримінальне правопорушення за цим вироком вчинила 11 серпня 2020 року, тобто до постановлення вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 травня 2021 року.

З огляду на те, що вирішення питання про призначення покарання за сукупністю злочинів не погіршує становище обвинуваченої, на підставі ч. 2 ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З урахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, а отже апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Московського районного суду м. Харкова від 09 травня 2024 року, визначивши остаточне покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Початок строку покарання рахувати з 13 серпня 2024 року.

Зарахувати у строк покарання період перебування під вартою з 15 листопада 2023 року по 12 серпня 2024 року, включно.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою, - у той самий строк з дня вручення їй копії вироку.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4