УХВАЛА

Іменем України

31.07.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

про накладення арешту на майно,

подане у кримінальному провадженні №0000512 від 24.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке обґрунтоване тим, що в період часу з 2 год 32 хв 11.07.2024 по 14 год 48 хв по 14.07.2024, невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, не встановленим способом, здійснила крадіжку грошових коштів з карткового рахунку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 в загальній сумі 2 160 гривень, чим завдала ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитаний в якості свідка 24.07.2024 гр. ОСОБА_6 повідомив, що вкінці червня 2024 поблизу Бронетанкового заводу на лавочці знайшов мобільний телефон марки Lenovo у корпусі білого кольору. Тоді ж ОСОБА_6 вийняв із мобільного телефону наявну сім карту. У подальшому ОСОБА_6 встановив свою сім-карту в телефон та продовжив користуватися ним. Приблизно через тиждень, ОСОБА_6 вирішив встановити сім-карту з мобільного телефону який знайшов, до свого телефону з метою перевірки наявності коштів на рахунку. Одразу після встановлення сім-карти на телефон прийшло повідомлення про зарахування коштів на карту «Приватбанку» (орієнтовно 13 липня). Наступного дня ОСОБА_6 встановив на телефон застосунок «Приват 24», після чого ввів номер телефону та змінив пароль вказаного застосунку. Після чого ОСОБА_6 здійснив переказ коштів на власну карту. Грошові кошти ОСОБА_6 зняв у смт. Новогуйвинське в банкоматі «Ощадбанку», що розташований поблизу Бронетанкового заводу. У загальному ОСОБА_6 , провівши вказану операцію, заволодів сумую коштів 2160 гривень. Вказані кошти ОСОБА_6 витратив на цигарки та продукти харчування. Кому належали карта та мобільний телефон, йому не відомо.

24.07.2024 гр. ОСОБА_6 добровільно та без будь-якого примусу в присутності понятих надав працівникам поліції мобільний телефон Lenovo у корпусі білого кольору, який він знайшов поблизу Бронетанкового заводу та за допомогою якого здійснив вищевказані операції з банківськими картами.

24.07.2024 проведеним оглядом встановлено, що об`єктом огляду являється телефон Lenovo у корпусі білого кольору imeil НОМЕР_4 imei2 НОМЕР_2 , що містить сім-карту мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 . Вищевказаний мобільний телефон поміщений до спецпакету WAR 1191382 та вилучений до ВП №1 ЖРУП.

Вилучені предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та зберігаються у матеріалах кримінального провадження №0000512.

Посилаючись на зазначене, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий просить накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, у клопотанні судове засідання просить проводити без його участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Згідно з приписами ч.1 ст.172 КПК України, неявка власника майна та слідчого не перешкоджає розгляду клопотання слідчим суддею.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина перша ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст. 170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ВП №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирський області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 24.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000512, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 24.07.2024, ОСОБА_6 добровільно надав працівника поліції мобільний телефон Lenovo у корпусі білого кольору imeil НОМЕР_4 imei2 НОМЕР_2 , що містить сім-карту мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 .

У відповідності до змісту постанови слідчого ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 24.07.2024 про визнання предметів речовим доказом, телефон Lenovo у корпусі білого кольору imeil НОМЕР_4 imei2 НОМЕР_2 , що містить сім-карту мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000512.

Відповідно до ст. 167, 168 КПК України речі, які були вилучені під час огляду місця події, є тимчасово вилученим майном.

Під час вирішення клопотання слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що вбачаються зі змісту доданих до клопотання копій матеріалів кримінального провадження, які підтверджують, що зазначене в клопотанні майно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, оскільки може містити сліди вчинення злочину та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; метою застосування даного виду забезпечення кримінального провадження є необхідність збереження речових доказів, недопущення їх втрати.

Враховуючи викладене, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою уникнення можливості його втрати, оцінивши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити подане клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки Lenovo у корпусі білого кольору imeil НОМЕР_4 imei2 НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який поміщено до спецпакету WAR1191382 та вилучено до ВП №1 ЖРУП.

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника майна і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1