ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/512/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1329/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 квітня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

якою частково задоволено подання ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_8 на невідбутий строк 4 місяці 18 днів.

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2019 року засуджено ОСОБА_8 за ч.4 ст.191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади у товариствах, установах, організаціях, що пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на строк 3 роки.

Крім того, вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст. 187, ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного їй майна окрім житла. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 вересня 2017 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2021 року на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного їй майна окрім житла та позбавленням права обіймати посади у товариствах, установах, організаціях, що пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на строк 3 роки.

24 січня 2024 року до Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло подання ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)» про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 квітня 2024 року частково задоволено подання ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)» про умовно-дострокове звільнення та звільнено від відбування покарання засуджену ОСОБА_8 на невідбутий строк 4 місяці 18 днів. В іншій частині подання відмовлено.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції визнав, що на даний час засуджена ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення та на підставі ст. 81 КК України до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 квітня 2024 року, якою частково задоволено подання ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_8 на невідбутий строк 4 місяці 18 днів. Ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні подання відмовити.

В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки засуджена написала лист-каяття лише 27 листопада 2023 року і тільки за кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 187, ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Окрім цього, просить врахувати, що відповідно до матеріалів особової справи, ОСОБА_8 за наслідками щоквартального оцінювання у більшості випадків характеризувалася задовільно і лише декілька разів до неї застосувались заохочення; Участь у 2 програмах диференційного виховного впливу почала приймати лише у січні 2024 року; Комісією ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)» по черзі розглядались питання про застосування до засудженої ст.ст.81; 82; 100-101 КК України та у всіх випадках було констатовано відсутність підстав для застосування до засудженої зазначених пільг та встановлено, що засуджена своє виправлення не довела.

Також просить врахувати, що засуджена має позов на суму 552 044 грн. 77 коп. та незважаючи на працевлаштування за час відбуття усього строку покарання, будь-яких заходів щодо відшкодування потерпілій завданої шкоди не вжито, що свідчить про те, що ОСОБА_8 не розкаялась у вчиненому.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_10 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Засуджена та її захисник в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги прокурора та вважали ухвалу суду законною.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку засудженої та її захисника щодо законності вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.81 КК України та правовими позиціями, викладеними в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Згідно до приписів ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Відповідно до ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Таким чином, закон України про кримінальну відповідальність для застосування зазначеної правової пільги передбачає наявність саме двох вказаних правових підстав.

Стаття 6 КВК України визначає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з п.2 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Порядок вирішення таких питань регламентується ст. 539 КПК України.

Крім того, відповідно до пп.2,17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарань більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Приписами статті 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а ресоціалізація - це свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання. Саме під час відбування покарання, структура та форми якого наведені у зазначених нормах КВК України, засуджений і набуває права, у тому числі і на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке, знов таки, відповідно до вимог ст. 81 УК України, може бути застосоване, крім відбуття певної частки покарання, лише якщо засуджений під час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних вбачається, що засуджена ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 11 вересня 2017 року. З 21 вересня 2021 року відбуває покарання у ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)». За час відбування покарання характеризується позитивно. В установі виконання покарань працевлаштована. До виконання поставлених завдань ставиться добре. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з відповідальністю. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд. Серед засуджених не конфліктна. На профілактичному обліку не перебуває, постійного нагляду не потребує. Дотримується вимог внутрішнього розпорядку. В справах активна, ініціативна. У відношеннях з адміністрацією ввічлива. Виховному впливу піддається добре. Виявляє стабільність та старанність у роботі.

За формою проведення оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Має 4 заохочення та 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку.

Бере активну участь у програмах диференційованого виховного впливу та заходах соціально-виховного характеру.

Підтримує соціальні зв`язки з матір`ю.

Згідно довідки ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» від 05 січня 2024 року засуджена ОСОБА_8 під час відбування покарання в установі залучалася до суспільно корисної праці з 06 жовтня 2021 року по теперішній час.

Крім того, засуджена ОСОБА_8 мала заохочення, перебуваючи в СІЗО, в томі числі за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.

Вину у скоєному визнала, усвідомлює наслідки вчинених правопорушень, написала лист-каяття.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що на протязі усього строку відбування покарання засуджена ОСОБА_8 працевлаштована розкрійником з відрядною формою оплати праці, до праці має сумлінне ставлення. Матеріали особової справи не містять негативних відомостей про особу засудженої за час її перебування в місцях позбавлення волі, що додатково свідчить щодо необґрунтованість доводів прокурора про те, що ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення.

Апеляційні доводи прокурора щодо необхідності скасування оскаржуваної ухвали та відмови в задоволені подання адміністрації ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)»про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування покарання на невідбутий строк, у зв`язку з тим, що остання під час судового розгляду, за наслідками якого ухвалено обвинувальний вирок Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 липня 2019 року, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки, згідно заяви від 27 листопада 2023 року, остання повністю визнала свою вини та розкаялася у вчиненні злочину. Ці обставини ОСОБА_8 повністю підтвердила в ході судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції, що не спростовано прокурором.

З огляду на викладене, вимога прокурора про скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, з урахуванням доводів, що містяться в його апеляційній скарзі, є необґрунтованими та суб`єктивними, оскільки ОСОБА_8 за час відбування покарання своєю поведінкою та добросовісним ставленням до праці довела своє виправлення.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та вмотивованою, і колегія суддів не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 квітня 2024 року, якою засуджену ОСОБА_8 звільнено умовно-достроково на невідбутий строк покарання у виді позбавлення волі - 4 місяці 18 днів, в порядку ст.81 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4