ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року

м. Київ

справа № 461/2022/21

провадження № 51-1469км24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ухвалою від 02 березня 2016 року задовольнив клопотання старшого слідчого Франківського відділу поліції м. Львова у Львівській області ОСОБА_8 та наклав арешт, серед іншого, на земельні ділянки, розташовані у Старобезрадичівській сільській раді Обухівського району Київської області та призначені для індивідуального садівництва: загальною площею 0,2007 га, кадастровий номер :05:025:0116; загальною площею 0,2007 га, кадастровий номер :05:025:0117; загальною площею 0,2007 га, кадастровий номер :05:025:0118; загальною площею 0,2007 га, кадастровий номер :05:025:0119; загальною площею 0,201 га, кадастровий номер :05:025:0120.

25 січня 2024 року адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просив скасувати арешт, накладений за ухвалою від 02 березня 2016 року на наведені вище об`єкти нерухомого майна.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ухвалою від 07 лютого 2024 року відмовив у задоволенні клопотання адвоката про скасування арешту майна.

Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 20 лютого 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката з тих мотивів, що зазначена ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На переконання адвоката, апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за його скаргою.

За твердженням касатора, цей суд залишив поза увагою позицію Верховного Суду, висловлену в ухвалі від 23 січня 2024 року у справі № 569/19829/21 (провадження № 51-1344км22), стосовно того, що ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову в такому скасуванні призводить до тих же правових наслідків, до яких призводить й ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, та підлягає апеляційному оскарженню.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , надавши відповідні пояснення, підтримала касаційну скаргу адвоката та вважала необхідним скасувати ухвалу апеляційного суду.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи, викладені в касаційній скарзі, Суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як визначено ч. 2 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 24 КПК кожному гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод, законних інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Право особи на апеляційне оскарження спрямоване на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями статей 370, 418 КПК ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є судове рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

За приписами п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, відповідно до чого КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Як передбачено ч. 3 ст. 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено частинами 1 та 2 ст. 309 КПК.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК до цього переліку входять ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову в ньому.

Ухвал слідчого судді про відмову в скасуванні арешту майна, постановлених у порядку, передбаченому ст. 174 КПК, у цьому списку немає. Водночас відмова у скасуванні арешту майна не позбавляє особу права звернутися до суду з повторним клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому ст. 174 КПК, як на досудовому розслідуванні, так і під час судового провадження.

Установлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має легітимну мету, не порушує принципу пропорційності між гарантованими правами особи у ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та суспільною необхідністю, а також відповідає принципу правової визначеності.

Вказане кореспондує з висновком, який сформульовано в постановіоб`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 травня 2024 року в справі № 712/191/23 (провадження № 51-3208кмо23), відповідно до якого ухвали слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна та про відмову в скасуванні арешту майна, постановлені в порядку, передбаченому ст. 174 КПК, апеляційному оскарженню не підлягають.

З урахуванням наведеного вище ухвала слідчого судді про відмову в скасуванні арешту майна, згідно з положенням п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК у взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 цього Кодексу апеляційному оскарженню не підлягає.

Отже, апеляційний суд, установивши, що адвокат подав апеляційну скаргу на судове рішення слідчого судді, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, керуючись положеннями ч. 4 ст. 399 КПК, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Посилання захисника на позицію Верховного Суду, викладену в ухвалі від 23 січня 2024 року у справі № 569/19829/21 (провадження № 51-1344км22), є неспроможним, оскільки в наведеній вище постанові від 20 травня 2024 року об`єднана палата вказала про необґрунтованість такого правозастосовного підходу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування судового рішення, під час розгляду кримінального провадження в суді касаційної інстанції не встановлено.

З урахуванням зазначеного вище колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку, що касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року - без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргуадвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження,- без зміни.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3