Справа №534/744/21
Провадження №1-кп/534/36/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000576 від 11.12.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

у с т а н о в и в :

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 повторно звернулася із усним клопотанням про допит легендованого свідка ОСОБА_8 в режимі відеоконференції.

Обвинувачені та їх захисники заперечили щодо допиту легендованого свідка ОСОБА_8 в режимі відеоконференції, надавши відповідні пояснення у судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених КПК України. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Згідно ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні.

Відповідно до вимог п. «а» ч.1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», право на забезпечення безпеки шляхом застосування заходів, зазначених у ст.ст.1, 7 цього Закону, за наявності відповідних підстав має особа, яка заявила до правоохоронного органу про кримінальне правопорушення або в іншій формі брала участь чи сприяла виявленню, попередженню, припиненню або розкриттю кримінальних правопорушень.

Відповідно до пункту «г» статті 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» нерозголошення відомостей про осіб, взятих під захист, може здійснюватися шляхом виклику до суду цієї особи виключно через орган, який здійснює заходи безпеки.

Згідно з ч. 9 ст. 352 КПК України, у виняткових випадках для забезпечення безпеки свідка, який підлягає допиту, суд за власною ініціативою або за клопотанням сторін кримінального провадження чи самого свідка постановляє вмотивовану ухвалу про проведення допиту свідка з використанням технічних засобів з іншого приміщення, у тому числі за межами приміщення суду, або в інший спосіб, що унеможливлює його ідентифікацію та забезпечує сторонам кримінального провадження можливість ставити запитання і слухати відповіді на них. У разі якщо існує загроза ідентифікації голосу свідка, допит може супроводжуватися створенням акустичних перешкод. Перед постановленням відповідної ухвали суд зобов`язаний з`ясувати наявність заперечень сторін кримінального провадження проти проведення допиту свідка в умовах, що унеможливлюють його ідентифікацію, і в разі їх обґрунтованості відмовити у проведенні допиту свідка в порядку, визначеному цією частиною.

Згідно пункту «ж» ст. 7 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», заходами забезпечення безпеки є забезпечення конфіденційності відомостей про особу.

Суд наголошує, що вказане клопотання було розглянуто у судовому засіданні 24.04.2024, у задоволенні якого ухвалою суду було відмовлено.

Суд наголошує, що прокурор заявив саме усне клопотання повторно, яке є об`ємним на слух, посилаючись на численні вимоги законодавства, обставини кримінального провадження тощо, що, як пояснила захисник ОСОБА_7 , позбавляє можливості сторону захисту належним чином підготуватися до висловлення своєї думки щодо цього клопотання.

Прокурором повторно не доведено винятковість випадку для забезпечення безпеки свідка ОСОБА_8 , який підлягає допиту, суд не вбачає за необхідне ініціювати питання допиту цього легендованого свідка.

Прокурором не доведено існування загрози ідентифікації голосу свідка.

Відповідно до правових висновків, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Міралішвілі проти Росії», Суд визначив критерії оцінки рішення національного суду про приховування інформації щодо особи свідка від сторони захисту:

1)чи були причини приховування інформації належними та достатніми;

2)чи мали вагоме доказове значення приховані матеріали;

3)чи існували вагомі процесуальні гарантії в процедурі прийняття рішення про обмеження доступу до інформації. Зокрема, чи приймав рішення про обмеження доступу до інформації саме суд та чи мав цей суд доступ до матеріалів, які не підлягають розголошенню.

Суду не надано документів і можливості переконатися, що легендований свідок є саме тією особою, захист якої здійснено, а не іншою особою.

Суд вбачає, що вищевказані недоліки допущені стороною обвинувачення стали можливими внаслідок заявлення вищевказаного клопотання в усній формі.

Суд дійшов висновку, що клопотання прокурора є необґрунтованим.

Керуючись Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», ст.ст.27, 107, 336, 352, 371, 372, 392 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання прокурора про допит легендованого свідка ОСОБА_8 в режимі відеоконференції - відмовити.

Судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України відкласти на раніше погоджену дату та час: 19.08.2024 14 год 00 хв.

Роз`яснити стороні обвинувачення, що клопотання може бути повторно заявлено за умов усунення наведених у цій ухвалі суду недоліків.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_9