Справа № 638/8950/24
Провадження № 1-в/638/692/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання начальника Ізюмського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.07.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,-

ВСТАНОВИВ:

09.09.2024 року начальник Ізюмського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить привести вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.07.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

В обґрунтування подання зазначає, що Законом України № 3886-IX від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна», були внесені зміни та зазначено наступне: дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною другою ст. 51 КУпАП передбачена дія, вказана частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до обвинувального вироку, своїми протиправними винними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди на загальну суму 600,00 грн. Прожитковий мінімум для працездатних осіб на момент скоєння кримінального правопорушення у 2024 році становив 3 028,00 грн.

Від начальника Ізюмського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 в матеріалах справи міститься заява про розгляд подання без її участі, подання підтримує та просить задовольнити.

Прокурор Ізюмської окружної прокуратури Харківської області та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, причину неявки не повідомили, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до частини 5 статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до статті 107 КПК України повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали подання та матеріали кримінального провадження, дійшов до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено вироком Дзержинського районного суду м. Харкова 18.07.2024 року за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, згідно статті 76 Кримінального кодексу України покладені обов`язки.

Вирок набрав законної сили 20.08.2024 року та разом з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, був надісланий на виконання до Ізюмського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Станом на час розгляду клопотання іспитовий строк засудженого не закінчився.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.07.2024 року встановлено, що ОСОБА_4 , на початку січня 2024 року, в денний час, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, у період дії воєнного стану в Україні, який введено із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами), реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив хвіртку, яка була зачинена на металевий засов з внутрішньої сторони, через яку зайшов на територію приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки з фасаду будинку таємно викрав поворотну вуличну ІР камеру відеоспостереження 19Н WiFi/360 градусів в корпусі білого кольору (з маркуванням на корпусі UKС), вартістю 600 грн., що належить потерпілій ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Судом дії ОСОБА_4 кваліфіковано за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 3 Кримінального кодексу України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до частини 6 статті 3 Кримінального кодексу України України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із Законом № 3886-IX, ст. 51 КУпАП викладена у новій редакції, відповідно до якої викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян є дрібним викрадення чужого майна.

Визначаючи граничний розмір дрібної крадіжки - двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, слід виходити із того розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння.

У даному кримінальному провадженні діяння було вчинено у 2024 році.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 01.01.2024 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становить 3028 грн.

Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становить 3028 грн. (1514?2).

Таким чином, гранична сума дрібної крадіжки, станом на момент вчинення діяння за яким засуджено ОСОБА_4 , становила 3028 грн.

Тобто, станом на день розгляду подання, відповідальність за дії ОСОБА_4 передбачена частиною 2 статті 51 КУпАП.

Згідно з частиною 2 статті 4 Кримінального кодексу України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кримінального кодексу України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Пункт 13 частини 1 статті 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 статті 74 Кримінального кодексу України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України «Про внесення змін до КУпАП», на підставі частини 1 статті 5, частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України, суд вважає подання начальника Ізюмського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення вироку суду у відповідність до закону таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Ізюмського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.07.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» - задовольнити.

Привести вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.07.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.07.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Головуючий суддя: