Справа № 467/1453/24
Провадження № 1-кп/467/163/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області кримінальне провадження № 0000691 від 31.07.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився19.05.1962 року в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, є громадянином України, одружений, має вищу освіту, пенсіонер, проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого

вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17.06.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 (один) рік, покарання у виді штрафу виконане 25.09.2024 року;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що згідно наказу філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області ОСОБА_5 №8/к-тр від 03.12.2018 року ОСОБА_4 було призначено на посаду завідувача медичної частини-лікаря медичної частини №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області з 01.12.2018 року.

Згідно положення про медичну частину №83 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях, затвердженої директором ЦОЗ ДКВС України МЧ 83 очолює завідувач, який призначається та звільняється наказом начальника Філії за погодженням директора ЦОЗ ДКВС України.

Завідувач МЧ 83:

-здійснює керівництво діяльністю МЧ 83 відповідно до чинного законодавства України та нормативно-правових актів, що визначають діяльність закладів охорони здоров`я;

-складає план роботи МЧ 83, графік роботи медичних працівників і посадові інструкції кожного медичного працівника, які затверджуються начальником Філії. Графік роботи медичної частини узгоджується з адміністрацією УВП;

-бере участь у визначенні та формування потреби в закупівлі лікарських засобів, реактивів, виробів медичного призначення та медичного обладнання та відповідно до Порядку визначення загальної потреби для закупівель лікарських засобів, виробів медичного призначення та медичного обладнання, затвердженого наказом ЦОЗ ДКВС України;

-організовує контроль за використанням лікарських засобі, реактивів, виробів медичного призначення та медичного обладнання.

Відповідно до посадової інструкції завідувача медичної частини-лікаря медичної частин №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській та Одеській областях (далі завідувача медичної частини-лікаря медичної частин №83 філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях) затвердженої начальником філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях ОСОБА_6 :

-завідувачу медичної частини-лікарю безпосередньо підпорядковується весь медичний персонал медичної частини;

-на завідувача медичної частини-лікаря покладається організація кваліфікованої медичної допомоги засудженим та особам взятим під варту, а також контроль за дотриманням належного санітарно-протиепідемічного режиму в медичній частині.

Завідувач медичної частини-лікар:

- організовує роботу лікарів, середнього медичного персоналу медичної частини;

- контролює якість обстеження та лікування хворих, які перебувають на лікуванні та обстеженні медичній частині у відповідності до протоколів надання медичної допомоги, затверджених Міністерством охорони здоров`я;

- контролює проведення та якість профілактичних медичних оглядів;

- після сумісного огляду з лікуючим лікарем приймає рішення про виписку хворих із стаціонару у зв`язку з порушення ними правил внутрішнього розпорядку, питання направлення хворих на лікування в інші лікувальні заклади Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» та регіональні лікувальні заклади Міністерства охорони здоров`я України;

- завідувач медичної частини-лікар здійснює керівництво підпорядкованими йому лікарями, середнім та молодшим медичним персоналом.

Таким чином, перебуваючи на посаді завідувача медичної частини-лікаря медичної частин №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області ОСОБА_4 постійно виконував організаційно-розпорядчі і адміністративно-господарські функції (здійснював обов`язки з управління та розпорядження майном медичної частини та обов`язки щодо здійснення керівництва підпорядкованими йому лікарями, середнім та молодшим медичним персоналом), а тому, відповідно до пункту 1 Примітки до ст. 364 КК України, був службовою особою.

Будучи службовою особою, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільну небезпечність, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення вчинив кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Так, у ДУ «Південноукраїнська виправна колонія №83» з 05.03.2020 року відбував покарання ОСОБА_7 , засуджений вироком Кодимського районного суду Одеської області від 18.01.2021 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

02.02.2024 року о 10:00 год. ОСОБА_7 у зв`язку з порушенням розділу ІІ п. 3, 4 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань було переміщено в камеру ДІЗО ДУ «Південноукраїнська виправна колонія №83» для відбування покарання терміном на 14 діб, згідно постанови в.о. начальника ДУ «Південноукраїнська виправна колонія №83» ОСОБА_8 №805 від 02.02.2024 року.

Перебуваючи у ДІЗО ДУ «Південноукраїнська виправна колонія №83», ОСОБА_7 вирішив покращити свої умови перебування у виправній колонії шляхом його переводу на стаціонарне лікування в медичну частину №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області.

Для цього, 13.02.2024 року ОСОБА_7 звернувся до представника ДУ «Південноукраїнська виправна колонія №83», повідомивши про своє погане самопочуття та попросив відвести його до медичної частини №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області, що останнім одразу було зроблено.

13.02.2024 року приблизно о 11:38 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в службовому кабінеті завідувача медичної частини-лікаря медичної частин №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області ОСОБА_4 , повідомив останнього про його бажання перебувати у стаціонарному відділенні медичної частини №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області, при цьому не маючи захворювань, за наявності яких ОСОБА_7 підлягав госпіталізації до стаціонарного відділення.

Одночасно з цим, розуміючи зацікавленість ОСОБА_7 в перебуванні на стаціонарному лікуванні без наявності відповідних показань до госпіталізації, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на отримання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди.

В цей же час, ОСОБА_4 , з метою реалізації злочинного умислу, направленого на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , знаходячись в службовому кабінеті завідувача медичної частини-лікаря медичної частин №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , повідомив останньому про необхідність надання йому неправомірної вигоди у розмірі 3000 грн. за перебування ОСОБА_7 у стаціонарному відділенні медичної частини №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області.

13.02.2024 року приблизно об 11:40 год. ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий умисел щодо отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , оформив медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_7 , чим вчинив дії щодо переводу останнього з ДІЗО ДУ «Південноукраїнська виправна колонія №83» до приміщення стаціонарного лікування медичної частини №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області.

27.02.2024 року приблизно о 09:00 год. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди, з метою схилення ОСОБА_7 до надання йому неправомірної вигоди, перебуваючи в палаті медичної частини №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , повідомив останньому про необхідність надання йому неправомірної вигоди в сумі 2 000 грн. шляхом переводу грошових коштів на його банківську картку № НОМЕР_1 .

27.02.2024 року о 10:45 год. У зв`язку з ненаданням ОСОБА_7 неправомірної вигоди та з мммметою схилення останнього до надання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 виписав ОСОБА_7 зі стаціонарного відділення медичної частини №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області та повідомив, що у разі ненадання йому обумовленої раніше суми неправомірної вигоди, ОСОБА_7 буде відбувати подальше покарання у ДІЗО ДУ «Південноукраїнська виправна колонія №83».

Після того ОСОБА_7 звернувся до засудженого ОСОБА_9 , який також відбував покарання у ДУ «Південноукраїнська виправна колонія №83» та попросив перевести грошові кошти в сумі 2000 грн. на банківську карту ОСОБА_4 № НОМЕР_1 .

В подальшому, а саме 27.02.2024 року о 12:11 год. ОСОБА_9 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_7 , маючи доступ до банківської карти ОСОБА_10 , перебуваючи в медичній частині №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області за адресою: АДРЕСА_1 , перевів з банківського рахунку ОСОБА_10 на банківський рахунок банківської карти № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 2000 грн. Після сплати комісії банку на банківський рахунок банківської карти № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , зараховано 1990 грн.

27.02.2024 року ОСОБА_4 , після отримання неправомірної вигоди, виконуючи взяті на себе зобов`язання, оформив медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_7 , чим вчинив дії щодо переводу останнього з ДІЗО ДУ «Південноукраїнська виправна колонія №83» до приміщення стаціонарного лікування медичної частини №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області, де ОСОБА_7 перебував до 05.03.2024 року.

Таким чином, ОСОБА_4 одержав неправомірну вигоду у розмірі 1990 грн. за вчинення в інтересах ОСОБА_7 дії з використанням наданого йому службового становища, а саме: за прийняття рішення про перебування ОСОБА_7 у стаціонарному відділенні медичної частини №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області в період часу з 13.02.2024 по 05.03.2024 року.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах третьої особи дії з використанням наданого йому службового становища, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив викладені вище обставини скоєння кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_4 пояснив, що перебував на посаді завідувача медичної частини-лікаря медичної частини №83 філії Державної установи Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській області з грудня 2018 року. До його обов`язків, зокрема, входило надання медичної допомоги засудженим, які відбували покарання у ДУ «Південноукраїнська виправна колонія №83», в тому числі їх госпіталізація. В лютому 2024 року до нього звернувся засуджений ОСОБА_7 з проханням перевести його з камери ДІЗО до стаціонарного відділення медичної частини. У ОСОБА_7 закінчувався строк покарання і він хотів до кінця строку перебувати в умовах медичної частини, медичних показань для цього не було. За домовленістю, ОСОБА_7 мав надати ОСОБА_4 за поміщення його до стаціонарного відділення медичної частини неправомірну вигоду 2000 грн. У зв`язку з цим він повинен був прийти до ОСОБА_4 , отримати номер банківської карти та перерахувати кошти. ОСОБА_7 було поміщено до стаціонарного відділення медичної частини, однак протягом двох тижнів він за номером банківської карти не звертався та грошей ОСОБА_4 не перерахував, у зв`язку з чим 27.02.2024 року ОСОБА_4 його виписав та повідомив, що у разі ненадання обумовленої раніше суми ОСОБА_7 відбуватиме подальше покарання у камері ДІЗО. Того ж дня ОСОБА_7 взяв у ОСОБА_4 номер карти та після перевірки надходження відповідної суми коштів на банківську карту за допомогою застосунку «Приват24» ОСОБА_4 поновив перебування ОСОБА_7 у стаціонарному відділенні медичної частини № НОМЕР_2 , де ОСОБА_7 перебував до свого звільнення 05.03.2024 року. ОСОБА_4 зазначив, що на цей час він з посади вже звільнився, за час, який пройшов з моменту вчинення злочину переосмислив ставлення до своїх дій, усвідомлює їх неприйнятність та у вчиненому розкаюється.

Крім визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 вважав недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції. Так як суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дії з використанням наданого їй службового становища.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , щирого каяття, оскільки після вчинення злочину, за який ОСОБА_4 засуджується у цьому кримінальному провадженні, він вчинив аналогічний злочин, передбачений ч. 1 ст. 368 КК України, за який його засуджено вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17.06.2024 року, тобто його поведінка після вчинення злочину свідчить про відсутність належної критичної оцінки своїх протиправних дій до їх виявлення правоохоронними органами. Інших відомостей, крім слів обвинуваченого в судовому засіданні, на підтвердження його щирого розкаяння суду не надано.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: його класифікацію за ст.12 КК України як нетяжкого злочину, особливості й обставини вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений на момент вчинення злочину судимостей не мав, на момент ухвалення вироку засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, на лікуванні у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, де проживає разом із дружиною, тобто має належні соціальні зв`язки, за місцем проживання скарг та нарікань на нього не надходило, є пенсіонером за віком, з посади звільнений.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, наявність у обвинуваченого розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 368 КК України у виді пробаційного нагляду з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, при цьому суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Так як ОСОБА_4 засуджений вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17.06.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України до покарання у виді штрафу (на момент розгляду цього кримінального провадження сплачений) з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 (один) рік, а кримінальне правопорушення за цим вироком вчинене ним до ухвалення попереднього вироку, остаточне покарання йому належить призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України. При цьому складанню підлягають додаткові покарання одного виду в межах граничного строку, встановленого ч. 1 ст. 55 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого додаткового покарання за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17.06.2024 року у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 (один) рік, більш суворим додатковим покаранням у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, відбуте додаткове покарання цього виду за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17.06.2024 року з 17.06.2024 року по 18.11.2024 року включно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1