н/п 1-кс/766/7393/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000315 від 12.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий-Зеленчук Хабезського району Ставропольського краю СССР, громадянина Російської Федерації, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина рф серія НОМЕР_1 , виданий 04.10.2002 Хабезським РОВД Карачаєво-Черкеської Республіки, підрозділ НОМЕР_2 , паспорт громадянина рф серія НОМЕР_3 виданий 07.12.2006 МВС Карачаєво-Черкеської Республіки, підрозділ НОМЕР_4 , військовослужбовця НОМЕР_5 окремого гвардійського полку спеціального призначення зс рф, без визначення застави.

Мотивуючи клопотання, слідчий вказує, що відділом розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000315 від 12.12.2022 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, тобто у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

Під час здійснення досудового розслідування встановлено наступні фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією російської федерації (далі - рф) проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент рф оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення зс рф, інших збройних формувань рф та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою рф, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, із 19.02.2014 до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією рф проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Відповідно до положень ст. 27 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 (далі - Конвенція) особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

Жінки потребують особливого захисту від будь-якого зазіхання на їхню честь і, зокрема, захисту від зґвалтування, примушування до проституції чи будь-якої іншої форми посягання на їхню моральність.

Стаття 32 Конвенції визначає, що державі забороняється застосовувати будь-які заходи, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільної, так і військової влади.

Статтею 147 Конвенції передбачено, що серйозними порушеннями є дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції, зокрема нелюдське поводження.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року (далі - Протокол ), заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:

a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:

b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі;

e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій.

Водночас, ч. 1 ст. 76 Протоколу, передбачено, що жінки користуються особливою повагою і їм забезпечується захист, зокрема, від зґвалтування, примусу до проституції і будь-яких інших форм непристойних посягань.

Починаючи з березня 2022 року по 11.11.2022, військовослужбовці різнорідних сил і з`єднань угруповання військ зс рф на Миколаївсько-Криворізькому напрямку зі складу 20 гвардійської мотострілкової дивізії зс рф, підрозділів військ національної гвардії зс рф, спецпризначенців, стрілецьких полків «ЛНР» та «ДНР» повністю окупували територію Станіславської територіальної громади, Херсонського району, Херсонської області, де розмістили бойову техніку, безперешкодно пересувалися вулицями, користувалися майном місцевих жителів, у тому числі проживали у їх будинках, залякували цивільних осіб та погрожували їм фізичною розправою, контролювали їх переміщення в межах населених пунктів, проводили рейди по домоволодіннях.

Таким чином, військовослужбовці зс рф, які окупували та контролювали територію населеного пункту АДРЕСА_2 , були обізнані та повинні були дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше вересня 2022 року, військовослужбовець зс рф НОМЕР_5 окремого гвардійського полку спеціального призначення зс рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив службу та брав активну участь у військових діях проти України.

ОСОБА_6 відкрито носив автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовослужбовцям рф, тобто відповідно до

ст. ст. 43, 44 Протоколу І був комбатантом та зобов`язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

Так, на початку вересня 2022 року, але не пізніше 09.09.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 , прямуючи на автомобілі невстановленої марки та моделі по вулиці поблизу балки у АДРЕСА_2 (більш точної адреси не встановлено) помітив потерпілу ОСОБА_7 , яка в цей час поверталась додому. Зупинившись поблизу потерпілої, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на затримання та нелегальне ув`язнення цивільної особи, ОСОБА_6 наказав їй сісти в авто. Після отримання відмови від ОСОБА_7 виконати вимогу ОСОБА_6 , останній застосував до неї фізичне насильство, а саме наніс один удар долонею руки в область обличчя потерпілої, чим порушив вимоги пункту 1 статті 27 (заборона насильства) Конвенції.

Надалі ОСОБА_6 силоміць посадив ОСОБА_7 в автомобіль, на якому перевіз її до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому він проживав. У вказаному місці потерпіла утримувалась близько однієї години у період часу з 13.00 години до 14.00 години цього ж дня без забезпечення можливості вільно покинути місце утримання.

Прибувши за вказаною адресою, ОСОБА_6 завів потерпілу ОСОБА_7 до будинку, де перебуваючи в одній із кімнат, усвідомлюючи, що на неї поширюються положення Конвенції і що відповідно до положень ч. 2 ст. 27 Конвенції жінки потребують особливого захисту від будь-якого зазіхання на їхню честь, і зокрема, захисту від зґвалтування чи будь-якої іншої форми посягання на їхню моральність, наказав потерпілій повністю роздягатись. Отримавши відмову виконати вказані дії, ОСОБА_6 , маючи на меті залякати ОСОБА_7 та таким чином подолати її опір, застосував відносно останньої фізичне насильство, а саме наніс два удари долонею руки в область обличчя потерпілої, чим порушив вимоги пункту 1 статті 27 (заборона насильства) Конвенції. ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що не має можливості чинити опір, була вимушена підкоритись вимогам ОСОБА_6 та зняти з себе одяг.

Після цього ОСОБА_6 , діючи умисно, порушуючи ст. 27 Конвенції, ст.ст. 75(2)(b), 76(1) Додаткового протоколу І, розуміючи, що своїми попередніми діями повністю подолав будь-який супротив з боку ОСОБА_7 , яка не мала можливості чинити опір та була вимушена підкорюватись будь-яким його вимогам внаслідок загрози її життю, погрожуючи потерпілій розправою, наніс удар долонею руки в обличчя потерпілої, після чого вчинив її зґвалтування, а саме із використанням своїх геніталій вчинив оральне, вагінальне та анальне проникнення в тіло потерпілої. У подальшому ОСОБА_6 наказав потерпілій ОСОБА_7 рукою стимулювати його статевий орган та вчиняти інші непристойні доторкання до частин його тіла для завершення статевого акту. Такими діями ОСОБА_6 порушив сексуальну свободу та автономію потерпілої ОСОБА_7 , а також спричинив останній фізичний біль і моральні страждання.

Після завершення вчинення дій сексуального характеру ОСОБА_6 наказав потерпілій йти з будинку.

Приблизно через два дні, на початку вересня 2022 року, але не пізніше 09.09.2022, близько 16.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 приїхав на автомобілі за місцем проживання ОСОБА_7 та наказав останній їхати з ним. Потерпіла, розуміючи, що не має можливості чинити опір і вимушена підкорюватись вимогам ОСОБА_6 , сіла до автомобілю, на якому він перевіз її до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_7 утримувалась до 17-18.10.2022, без забезпечення можливості вільно покинути місце утримання.

Прибувши за вказаною адресою, перебуваючи в одній із кімнат будинку, ОСОБА_6 , реалізуючи свій умисел на вчинення дій сексуального характеру щодо ОСОБА_7 , розуміючи, що своїми попередніми діями та погрозами повністю подолав будь-який супротив з боку ОСОБА_7 , яка не мала можливості чинити опір та була змушена підкорюватись будь-яким його вимогам внаслідок загрози її життю, наказав роздягатись потерпілій та наніс один удар ногою по правому стегну останньої, після чого вчинив дії сексуального характеру, наказавши потерпілій рукою стимулювати його геніталії, внаслідок чого порушив її сексуальну свободу та автономію, а також спричинив фізичний біль і моральні страждання.

У подальшому ОСОБА_6 , переслідуючи умисел на вчинення відносно потерпілої ОСОБА_7 сексуального рабства, розуміючи її беззахисний та безпорадний стан, усвідомлюючи, що використовує повноваження, пов`язані з правом власності на неї і примушує потерпілу до дій сексуального характеру, здійснив поневолення ОСОБА_7 шляхом тривалого утримання у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , встановивши покарання і обмеження, зокрема:

- здійснював контроль за пересуванням потерпілої, що полягало у забороні виходити з будинку і перебуванні під постійним наглядом ОСОБА_6 ;

- здійснював контроль фізичного середовища потерпілої ОСОБА_7 , що полягало в ізоляції останньої в порожньому будинку;

- вживав заходи для запобігання втечі, що полягало у постійному носінні ОСОБА_6 зброї, застосуванні фізичного та психологічного насильства;

- здійснював контроль статевого життя потерпілої, змушуючи ОСОБА_7 вступати з ним у статеві зносини та вчиняти інші дії сексуального характеру щодня, іноді двічі на день, що полягало у вагінальному, анальному та оральному проникненні його статевих органів, примушуванні до стимуляції його статевого органу та інших непристойних доторкань до частин його тіла, тобто контролював її сексуальну свободу;

- примушував потерпілу до праці, що полягало у прибиранні, пранні його одягу, готуванні їжі ОСОБА_6 . У разі непокори до потерпілої ОСОБА_6 застосовував фізичне насильство та утримання у непридатному місці. Так, в один із днів утримання, на початку вересня 2022 року, але не пізніше 09.09.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 у зв`язку з невиконанням його вимоги скласти речі, застосував відносно ОСОБА_7 фізичне насильство, а саме штовхнув її руками в спину та наніс один удар ногою в сідниці потерпілої, чим порушив вимоги пункту 1 статті 27 Конвенції (заборона насильства). У цей же період часу, коли ОСОБА_6 не сподобалось як потерпіла приготувала йому чай, останній із сильним розмахом кинув в обличчя ОСОБА_7 пачку цигарок, від чого у неї пішла кров на носі.

Крім того, на початку вересня 2022 року, але не пізніше 09.09.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), через те, що потерпіла ОСОБА_7 не помила посуд, ОСОБА_6 застосував відносно останньої фізичне насильство, а саме здійснив один удар долонею руки по обличчю, після чого проти волі потерпілої нелегально ув`язнив її у непридатному для утримання місці, а саме в прохолодному підвальному приміщенні (льох будинку), без світла, розміром 2 на 2 метри та висотою приблизно 1,5 метри, де ОСОБА_7 утримувалась впродовж декількох годин.

Крім того, 02.10.2022 приблизно о 22.30 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , рухаючись разом із ОСОБА_7 на автомобілі у населеному пункті Станіславської територіальної громади Херсонського району Херсонської області, виражався у бік потерпілої нецензурною лайкою та під час руху, не зупиняючи автомобіль, відчинив двері і силою виштовхав ОСОБА_7 з салону, у результаті чого остання впала на землю та отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці, який відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.

17-18 жовтня 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), прокинувшись вранці, потерпіла ОСОБА_7 помітила відсутність ОСОБА_6 в будинку та зникнення всіх його речей. Того ж дня, маючи можливість вільно пересуватись, ОСОБА_7 самотужки покинула місце нелегального ув`язнення.

Отже, військовослужбовець зс рф ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягало у жорстокому поводженні з цивільним населенням, а саме нелюдському поводженні, яке виразилось в заподіянні фізичного болю незаконно утримуваній ОСОБА_7 ; утриманні потерпілої в непристосованому до перебування осіб місці (льох будинку), в антисанітарних умовах (нелюдяних умовах) з метою примусити останню виконувати примусові роботи; а також у вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що полягало у нелегальному ув`язненні цивільної особи, котра перебуває під захистом; у застосуванні сексуального насильства, а саме: зґвалтуванні; та сексуальному рабстві, чим грубо порушив ст. 27 (1) Конвенції (заборона насильства), ст. 147 Конвенції (нелегальне ув`язнення та нелюдяне поводження), ст. 75(2)(b) Додаткового протоколу І (посягання на людську гідність, зокрема непристойне посягання в будь-якій його формі), ст. 76(1) Додаткового протоколу І (зґвалтування і будь-які інші форми непристойних посягань).

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

28.08.2024 відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Малий-Зеленчук Хабезського району Ставропольського краю СССР, громадянину російської федерації (далі - рф), зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина рф серія НОМЕР_1 , виданий 04.10.2002 Хабезським РОВД Карачаєво-Черкеської Республіки, підрозділ НОМЕР_2 , паспорт громадянина рф серія НОМЕР_3 виданий 07.12.2006 МВС Карачаєво-Черкеської Республіки, підрозділ НОМЕР_4 , військовослужбовцю НОМЕР_5 окремого гвардійського полку спеціального призначення зс рф.

У зв`язку із фактичним перебуванням ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, орган досудового розслідування позбавлений можливості вручити останньому письмове повідомлення про підозру у день його складання.

Згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст. 135, 278 КПК України, вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Зокрема, 28.08.2024 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 174 від 28.08.2024 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття до СУ ГУНП в Херсонській області, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 на 02.09.2024, 03.09.2024, 04.09.2024 для вручення останнім письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Утім, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про їх умисні дії, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, а також про переховування на тимчасово окупованій території України, або території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

На підтвердження цього, слідчим відділу СУ ГУНП в Херсонській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні складені рапорти про неявку ОСОБА_6 до відділу СУ ГУНП в Херсонській області за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4.

У зв`язку із викладеним, 05.09.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Разом з цим, встановлено, що з 24.02.2022 по теперішній час до органів державної влади, сервісних центрів, медичних закладів України підозрюваний не звертався. На підконтрольну територію України виїзд не здійснював.

За наявною інформацією, станом на теперішній час підозрюваний може перебувати на тимчасово окупованій території України, зокрема у Херсонській області (лівобережжі), АР Крим та території РФ, де продовжує вчиняти дії на шкоду Україні та її населенню.

Згідно отриманої інформації встановлено, що з 24.02.2022 по 05.09.2024 підозрюваний державний кордон України не перетинав.

Окрім цього, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , та в будь - який час може виїхати на територію іншої держави.

Так, у ході проведення оперативно-розшукових заходів та слідчих дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного, отримано відомості, що ОСОБА_6 на теперішній час умисно переховується на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (російська федерація), що не виключає можливості переміщення підозрюваного в інші держави.

У зв`язку з чим 05.09.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-10.01.2023 проведено огляд приватного домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами проведення якого зафіксовано місце незаконного утримання потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-27.12.2022, 24.07.2024 допитано потерпілу ОСОБА_7 , яка в ході допиту повідомила, що з початку вересня 2022 року по 17-18 жовтня 2022 року ОСОБА_6 заподіював фізичний біль, утримував потерпілу в непристосованому до перебування осіб місці, в антисанітарних умовах (нелюдяних умовах) з метою примусити останню виконувати примусові роботи, здійснював дії сексуального характеру, які полягали у сексуальному насильстві, а саме зґвалтуванні, та сексуальному рабстві;

-25.07.2024 проведено впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_7 , яка впізнала ОСОБА_6 як особу, яка з початку вересня 2022 року по 17-18 жовтня 2022 року ОСОБА_6 заподіював фізичний біль, утримував потерпілу в непристосованому до перебування осіб місці, в антисанітарних умовах (нелюдяних умовах) з метою примусити останню виконувати примусові роботи, здійснював дії сексуального характеру, які полягали у сексуальному насильстві, а саме зґвалтуванні, та сексуальному рабстві;

-отримано висновок судово-медичної експертизи № 255 від 09.08.2024 відповідно до якого потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці які утворились від дії тупих предметів, не виключно при падінні з автомобіля який рухався 02.10.2022 як вказує потерпіла в протоколі допиту, який відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як спричинивших тривалий розлад здоров`я;

-05.06.2024, 15.08.2024 допитано свідка ОСОБА_8 , яка в ході допиту повідомила, що бачила ОСОБА_6 разом з потерпілою 03.10.2022 коли вона після роботи зачиняла магазин, де до неї під`їхав транспортний засіб у якому був ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 у якої були тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці та збитого коліна. Потерпіла попрохала свідка поїхати з ними до лікарні, бо боялась залишатись з ОСОБА_6 наодинці.

-15.08.2024 проведено впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 яка впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 03.10.2022 під`їхав до неї на транспортному засобі разом з потерпілою ОСОБА_7 у якої були тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці та збитого коліна;

-10.06.2024, 15.08.2024 допитано свідка ОСОБА_9 , яка в ході допиту повідомила, що працює хірургом у КНП «Білозерська лікарня», так яка 03.10.2022 проводила огляд потерпілої ОСОБА_7 , де зафіксувала, що у потерпілої наявний перелом ключиці зі зміщенням. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 вів себе дуже агресивно, свідок на свій мобільний телефон записала відеозапис із камер відеоспостереження лікарні, на якій було зафіксовано ОСОБА_6 .. Після чого викликала швидку допомогу, щоб потерпілу відвезли у лікарню у м. Херсон для надання допомоги;

-10.06.2024 проведено огляд оптичного диску, який був виданий ОСОБА_9 , на якому зафіксовано ОСОБА_6 , який перебував в приміщенні КНП «Білозерська лікарня» 03.10.2022 разом з потерпілою;

-15.08.2024 проведено впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 яка впізнала ОСОБА_6 як особу, який 03.10.2022 приїхав до КНП «Білозерська лікарня» та привіз потерпілу ОСОБА_7 , яка мала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці та травмованого коліна;

-отримано витяг з АС «Російський паспорт», в якому наявна фотографія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з зазначенням анкетних даних;

-протокол огляду сторінки соціальної мережі від 18.07.2024, 23.08.2024 яка зареєстрована на ОСОБА_6

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 причетний до інкримінованого йому злочину.

Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

1) Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, санкція за який передбачає позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років або з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може й надалі переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а у випадку доведення його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі.

Наразі підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, вільно пересувається на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та ухиляється від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

2) Незаконно впливати на свідків та/або потерпілих у кримінальному провадженні: орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_6 , зважаючи на посаду, яку він займає - військовослужбовець зс рф, може за допомогою погроз застосування фізичного насильства чи вбивства впливати на свідків з метою схилити останніх до надання неправдивих показів або взагалі в подальшому відмовитись від них;

3) Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний має можливість продовжувати вчиняти такі ж кримінальні правопорушення чи інші, оскільки, він є військовослужбовцем зс рф, сфери діяльності якої розповсюджуються на окуповані території Херсонської області (враховуючи, що ця територія продовжує знаходитись під окупацією).

Окрім цього, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , та в будь - який час може виїхати на територію іншої держави.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, на наявність підстав для тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, крім вищевказаних ризиків, вказують наступні обставини, а саме:

-вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, максимальна санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років;

-місця реєстрації та проживання підозрюваного ОСОБА_6 знаходяться на території російської федерації, що унеможливлює контроль виконання ним іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та обов`язків, що покладаються на підозрюваного судом згідно частини 5 статті 194 КПК України;

-підозрюваний ОСОБА_6 співпрацює з громадянами іншої держави, а саме представниками військових підрозділів держави-агресора, та у разі перебування на волі матиме можливість продовжити вчиняти злочини, або уникнути кримінальної відповідальності шляхом виїзду на територію країни-агресора, впливати на свідків та потерпілих.

Таким чином, вищевказані зібрані у ході досудового розслідування на даний час докази в умовах воєнного стану та додатково підтверджені фактичні дані про обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення свідчать про те, що заявлені ризики виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказані обставини, також, свідчать про те, що зазначеним у клопотанні ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Посилаючись на вищевикладені обставини, слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, додаткових пояснень до клопотання не мала.

Захисник у задоволенні клопотання просила відмовити, вважаючи його безпідставним та з процесуальним порушенням порядку виклику підозрюваного.

Вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбаченістаттями 177та 178цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостоюцієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбаченихстаттею 177цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

28.08.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

28.08.2024 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 174 від 28.08.2024 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття до СУ ГУНП в Херсонській області, за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4 на 02.09.2024, 03.09.2024, 04.09.2024 для вручення останнім письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій. Однак, у вказані дати, будучи викликаним для допиту в якості підозрюваного та вручення йому підозри, останній у призначений час та місце без поважних причин не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

28.08.2024 ОСОБА_6 через Південний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги призначено захисника за призначенням - адвоката ОСОБА_4 .

Відповідно до рапорту слідчого ОСОБА_6 у вказані дати не з`явився, на даний момент місцезнаходження останнього не встановлено.

05.09.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

06.09.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 438 КК України, тобто особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 8 до 12 років, вибув на територію громади, яка перебуває в тимчасовій окупації, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, на теперішній час його місцезнаходження не встановлено, досі переховується від органу досудового розслідування, що підтверджується рапортом слідчого, а також постановою слідчого від 06.09.2024 оголошено у міжнародний розшук, що дає достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний перебуваючи на волі, може:переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 - 178, 183, 184, 193, 194 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Обрати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не пізніше як через сорок вісім годин з моменту затримання підозрюваного доставити його до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1