ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2756/24 Справа № 191/3586/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , у інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подану на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2024 року про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.4 ст.189 КК України ОСОБА_8 строком на 60 днів, тобто до 23 вересня 2024 року включно, із можливістю внесення застави в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 гривень 00 копійок,

встановила:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000276 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_8 в період часу з 17 березня 2024 року по 26 квітня 2024 року, перебуваючи у місті Синельникове Дніпропетровської області, достовірно знаючи про введення на території України режиму воєнного стану здійснював вимагання у ОСОБА_9 неіснуючого боргу в розмірі 5 000 доларів США із погрозою вчинення насильства над останнім у разі його відмови від сплати боргу.

Умисні дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна (вимагання), з погрозою насильства над потерпілим, вчинене в умовах воєнного стану.

Під час судового засідання ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2024 року продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.4 ст.189 КК України ОСОБА_8 строком на 60 днів, тобто до 21 вересня 2024 року включно.

Встановлений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21.06.2024 року альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 757 000 грн. 00 коп. та покладені на ОСОБА_8 , у разі внесення такої застави, обов`язки продовжено до 23 вересня 2024 року, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Суд мотивував свої висновки тим, що наявність викладених у клопотанні сторони обвинувачення обставин дає обґрунтовані підстави вважати реальними продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду; незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які, на день проведення підготовчого судового засідання, не дозволяють застосувати альтернативні види запобіжних заходів. В той же час, суд зауважив, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його застосування.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , у інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить про скасування ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2024 року та постановлення нової ухвали, якою змінити його підзахисному - ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який, такий як домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 , діючи під керуванням працівників поліції, виступав ініціатором зустрічей та провокував телефонні розмови і передачу грошових коштів. Передача грошових коштів здійснювалась під супроводом поліції, у зв`язку з чим твердження, що потерпілий ОСОБА_9 переживав за своє життя та здоров`я, є недоречними.

Захисник звертає увагу, що тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення не може визнаватись судом підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки сам факт вручення обвинувального акту не свідчить про те, що ОСОБА_8 буде визнаний винним у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Щодо встановлених судом ризиків сторона захисту зазначає, що перетин кордону України, у зв`язку з веденням на її території режиму воєнного стану, є неможливим, що виключає можливість переховування останнього. Крім того, захисник звертає увагу на наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків з огляду на наявності у останнього батьків, які перебувають на його утриманні. Наголошує на тому, що ОСОБА_8 має зареєстроване у законному порядку місце проживання та за місцем проживання скарг на його ім`я від інших мешканців селища Шахтарське не надходило. Більше того, зауважує, що ОСОБА_8 довгий час займався волонтерством на користь Збройних сил України.

Зазначає, що надані слідчим докази минулих фактів судимостей та відбування ОСОБА_8 покарання, в тому числі і за ст.75 КК України, свідчить про те, що ОСОБА_8 ніколи не переховувався від органів досудового слідства чи суду, добросовісно виконував покладені на нього обов`язки.

Вказує, що відсутність відомостей про офіційне працевлаштування ОСОБА_8 не може свідчити про відсутність у нього грошових коштів для існування, оскільки ОСОБА_8 має заощадження із законно зароблених грошових коштів.

Наголошує, що ризики, на існуванні яких наголошує сторона обвинувачення є такими, що перестали існувати з огляду на строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, що на день подання апеляційної скарги складає 95 днів. Крім того, свідки у даному кримінальному провадженні допитані, усі слідчі дії проведені, докази зібрані стороною обвинувачення, а досудове слідство завершено.

Додатково захисник зазначає, що розмір застави, визначений судом, у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не відповідає положенням ч.5 ст.182 КПК України та є непомірним для обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Під час апеляційного розгляду справи:

- захисник ОСОБА_7 підтримав доводи поданої апеляційної скарги у повному обсязі та просив про її задоволення;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу сторони захисту без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати та з`ясував всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними ризики, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду та можливого здійснення впливу на свідків та потерпілого в межах цього ж кримінального провадження.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому, розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення, останній може переховуватися від суду.

При цьому, апеляційний суд враховує, що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Як додаткову обставину в підтвердження продовження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Крім того, доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні. В разі здійснення на них впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_8 останні можуть змінити свої покази, чим ввести суд в оману та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд справи тільки розпочався, свідки у справі, а також потерпілий не допитані у судовому засіданні, а тому обвинувачений ОСОБА_8 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

Не спростовують правильності висновків суду й відомості про особу обвинуваченого, який має певні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, родину, оскільки зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти його вчиненню.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений без будь-яких перешкод зможе вчинити дії направлені на переховування від суду та впливу на свідків і потерпілого у межах даного кримінального провадження.

Колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту такі відомості доведені не були.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішені питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.

Колегія суддів вважає, що на даному етапі кримінального провадження обвинувачення обґрунтоване достатньою мірою для продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, який з дотриманням вимог ст.ст.197, 199 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_8 ..

Судом також враховані та застосовані вимоги ч.4 ст.183 КПК України та обґрунтовано прийнято рішення про продовження застосування до обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_8 застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 757 000 грн. 00 коп..

Так, суддею та колегією суддів Дніпровського апеляційного суду враховано тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , а також особу останнього та стадію судового розгляду справи. Також враховано доведеність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2024 року є законною, обґрунтованою, належним чином мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2024 року про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.4 ст.189 КК України ОСОБА_8 строком на 60 днів, тобто до 23 вересня 2024 року включно, із можливістю внесення застави в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 гривень 00 копійок - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , у інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4