КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю осіб, які подали скаргу ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що реєстрації у Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають лише ті заяви чи повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, а такими є наявність в них об`єктивних даних (доказів), що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), проте зі змісту долученої до скарги заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 26.06.2024, встановлено, що вказана заява не містить викладу обставин, що дозволяли б дійти однозначного висновку про вчинення кримінальних правопорушень, оскільки у ній не наведено жодних конкретних відомостей щодо часу, місця, способу та інших обставин вчинення будь-якого кримінального правопорушення, які можуть бути перевірені під час проведення досудового розслідування, а вказана заява ґрунтується лише на суб`єктивному викладі обставин та не містить відомостей, за якими можна визначити __________________________________________

Справа №11-сс/824/5768/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1

наявність елементів об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, тому відмовив у задоволенні скарги.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що містить службове підроблення, а також винесеною з порушенням норм матеріального та кримінального права, КПК України, просить її скасувати та винести нове судове рішення, яким задовольнити скаргу на бездіяльність Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви - повідомлення про кримінальне правопорушення (злочин) ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 від 26.06.2024 р., реєстраційний вхідний номер 143957.

В обґрунтування своїх вимог вказують на те, що 26.06.2024 на особистому прийомі в Офісі Генерального прокурора було отримано заяву - повідомлення про кримінальне правопорушення (злочин) від 26.06.2024 ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 , але відповіді про внесення відомостей в ЄРДР не отримано та навмисно Офісом Генерального прокурора не було порушено кримінальне провадження, не внесено відомості в ЄРДР по їх заяві-повідомленню про кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим вони звернулися до місцевого суду зі скаргою на бездіяльність Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви - повідомлення про кримінальне правопорушення.

Однак, адвокату ОСОБА_6 , прибувшому до місцевого суду біля 14 год. на розгляд даної скарги, призначеної на 14:15 год. 15.07.2024, помічником судді було повідомлено, що ще зарано і суд викличе його для розгляду даної скарги, проте, прочекавши більше 30 хв., його так і не викликали до кабінету судді, а в подальшому вийшла помічник судді та повідомила, щоб він написав заяву про розгляд скарги без їх (адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ) участі, що ним і було зроблено. Також у даній заяві він зазначив, щоб суд задовольнив дану скаргу в повному обсязі та, що відомості про кримінальне правопорушення Офісом Генерального прокурора невнесені на даний період часу.

Таким чином, слідчий суддя неправомірно, незаконно вказав, здійснивши службове підроблення у даному судовому рішенні, що «В судове засідання особа, яка подала скаргу - адвокат ОСОБА_6 не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином, на адресу суду надійшла заява про розгляд скарги за його відсутності».

Крім того, зазначають, що слідчий суддя посилається на норми закону, але неправомірно вказує у своєму судовому рішенні, що «Слідчим суддею встановлено, що 26.06.2024 р. Офісом Генерального прокурора, отримано заяву ОСОБА_5 про вчинення, на думку заявника, кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146, 364, 372, 373, 396 КК України, службовими особами Голосіївського районного управління Головного управління національної поліції в м. Києві та Дарницького районного управління Головного управління Національної поліції в м. Києві, Дарницької окружної прокуратури та Дарницького районного суду м. Києва», оскільки, яким чином він встановив думку заявника, і тільки чомусь ОСОБА_5 , а не вказав і думки адвоката ОСОБА_6 , тоді як вказаної думки він не бачив, а бачив матеріали справи та заяву про кримінальне правопорушення (злочин) від 26.06.2024 р., яка подана разом із скаргою, де написано про вказані правопорушення (злочин) вказаними органами, суддями, а не думками, а конкретними фактами, обставинами, доказами та ін.

Також слідчий суддя не вказав, яким чином службові особи Офісу Генерального прокурора мали перевірити вказану заяву про кримінальне правопорушення (злочин) без внесення відомостей до ЄРДР, а також дані вказані у скарзі, адже лише при внесенні відомостей в ЄРДР починається стадія кримінального провадження - досудове розслідування та проводиться досудове слідство, в якому проводиться розслідування злочинів і проводяться встановлення осіб, допити, витребування доказів, надання доказів, проведення експертиз, та ін.

Отже, вважають, що реєстрація заяви про злочин є не що інакше, як внесення її відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а не саме приймання заяви про злочин (з проставленням відмітки на копії чи видачею корінця про отримання заяви), що, згідно ч. 4 ст. 214 КПК України, є окремою процесуальною дією, не пов`язаною з реєстрацією в ЄРДР, відмова від якої просто не допускається. Невнесення до ЄРДР відомостей заяви про злочин є одночасною дискримінацією ряду основоположних прав, гарантованих у т.ч. КПК України.

Також вказують, що в існуючій стадії кримінального провадження (після подання заяви про злочин і до внесення її відомостей до ЄРДР) відпадає необхідність (наприклад мотивована постанова слідчого про закриття кримінального провадження) звертатися до обставин справи та відповідних доводів і доказів, на підставі яких він звинувачує слідчих, прокурорів у злочині, оскільки не зачіпає у жодний спосіб предмет оскарження.

Звертають увагу й на те, що, відповідно до правової позиції, викладеної в п.п. 1.1 Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», затверджених на засіданні зборів суддів ВССУ 23 грудня 2016 року, визначений ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Також апелянти просять поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що оскаржувану ухвалу судом не було оголошено, а копію її, через тривале виготовлення слідчим суддею, ними було отримано лише 14.08.2024 року.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, прокурор в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду не надсилав, а тому, апеляційний суд, враховуючи, що, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка прокурора не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п'яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Аналіз наведених норм закону дає підстави вважати, що строк пропущений з поважних причин підлягає поновленню.

Враховуючи, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року була постановлена без участі ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 , а її копію останнім отримано наручно лише 14 серпня 2024 року, та оскільки виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, колегія суддів погоджується з доводами вказаних осіб, що строк на апеляційне оскарження зазначеної ухвали слідчого судді підлягає поновленню, оскільки пропущений з поважних причин.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України та п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність події кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення. Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з наданих матеріалів, до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Скарга мотивована тим, що 26 червня 2024 року за вхідним № 143957-24 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Офісу Генерального прокурора було подано заяву - повідомлення про кримінальне правопорушення, відомості по якій до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було.

Згідно змісту вказаної заяви про кримінальне правопорушення (злочин), службові особи Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві та Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 146, 364, 365, 366, 371, 372, 373, 396 КК України, а службові особи Дарницької окружної прокуратури м. Києва та Дарницького районного суду м. Києва кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ст. 368, ст. 396, ст. 375 КК України.

Разом з тим, викладені у заяві ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 відомості стосуються їх власної оцінки виконання службовими особами Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції, Дарницької окружної прокуратури м. Києва та Дарницького районного суду м. Києва своїх посадових обов`язків, у зв`язку із їх діями у кримінальних провадженнях №0000823 щодо ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 185 КК України та №0004436 щодо ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, які розглядаються Дарницьким районним судом м. Києва, з посиланням на непричетність ОСОБА_5 до їх вчинення, фальсифікацію матеріалів та упередженість в їх розгляді, що не входить до складу вище зазначених кримінальних правопорушень, а наведені у їх заяві доводи підлягають перевірці судом під час розгляду вказаних кримінальних проваджень і зокрема, сторона захисту ОСОБА_5 за будь-яких умов не позбавлена можливості ініціювати питання допиту осіб, витребування та дослідження документів, вчинення інших дій під час судового розгляду на доведення своєї позиції і перевірки вищезазначених тверджень.

Поряд з цим викладені ними у заяві відомості, які стосуються процесуальної діяльності судді Дарницького районного суду м. Києва з розгляду вказаних кримінальних проваджень, свідчать про намагання в позапроцесуальний спосіб оскаржити рішення та дії судді з розгляду вказаних кримінальних проваджень та вплинути на їх розгляд, що законом не допускається, адже виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством, а можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права не може виключно кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до кримінальної відповідальності.

Отже, у заяві ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 відсутні очевидні факти та відомості, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 146, 364, 365, 366, 368, 371, 372, 373, 375, 396 КК України, і які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, заява ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 за своєю суттю не є заявою про вчинення кримінальних правопорушень в розумінні ст. 214 КПК України, а тому невнесення по цій заяві відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є бездіяльністю, про яку зазначають апелянти.

Доводи ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 про те, що положення ст. 214 КПК України зобов`язують внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань всіх заяв, не ґрунтуються на вимогах закону та порушують гарантії кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

В оскаржуваному рішенні слідчий суддя розкрив зміст як самої скарги, так і заяви про кримінальне правопорушення, навів у мотивувальній частині доводи, на підставі яких не вважає подану ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 заяву заявою про злочин. При цьому висновки щодо позиції осіб, яка звернулись зі скаргою, слідчий суддя сформував на підставі тверджень, викладених останніми у поданій скарзі та доданих до неї документах.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей, які б давали розумні приводи і підстави вважати, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 , діяв не у законний спосіб, а з метою недопущення здійснення досудового розслідування, як на те вказують апелянти.

Також надані суду матеріали не містять жодних відомостей щодо явки ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 в судове засідання 15 липня 20204 року, а натомість наявна заява адвоката ОСОБА_6 щодо розгляду даної справи без їх участі, що й відображено в ухвалі слідчого судді.

Інші доводи апеляційної скарги у відповідності до вимог КПК України не є підставами для скасування постановленого слідчим суддею рішення.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а відтак, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити адвокату ОСОБА_6 та ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3