Справа № 159/3076/22 Провадження №11-кп/802/656/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за № 0000283 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2024 року в частині продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283 від 27.03.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.309 КК України.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.03.2024 року у кримінальному провадженні за № 0000283 від 27.03.2022 року призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні. Провадження у справі зупинено.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.07.2024 року продовжено ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.09.2024 року включно.

До Ковельського міськрайонного суду Волинської області 13.09.2024 року надійшло клопотання прокурора Ковельської окружної прокуратури про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2024 року судове провадження відновлено для вирішення клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Від захисника ОСОБА_7 на адресу суду 17.09.2024 року надійшли заперечення, в яких він просив змінити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю або визначити розмір застави, який на його думку буде співмірним інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2024 року відмовлено повністю в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу.

Клопотання прокурора задоволено. Продовжено дію запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.309 КК України, у вигляді тримання під вартою до двох місяців, тобто до 15.11.2024 року включно.

Розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.309 КК України, відкладено до надходження висновку експерта до суду.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без дотримання вимог процесуального законодавства, а також є необґрунтованою, оскільки судом не було повно і всебічно з`ясовано обставини цієї справи та неналежним чином було оцінено докази й аргументи, надані її учасниками, а також не враховано надмірності строку перебування обвинуваченого під вартою, доводи та мотивування на користь продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу залишено без змін, оскільки такі є цілком ідентичними зазначеним в попередніх ухвалах, та повністю проігноровано той факт, що об`єм ризиків, наведених у ст.177 КПК України, вочевидь зменшився з моменту застосування тримання під вартою.

Вказує на те, що висновок суду про відсутність у ОСОБА_6 сталих соціальних зв`язків є помилковими та повністю спростовуються наявними у кримінальному провадженні документами, з яких чітко вбачається, де мешкає та зареєстрований його клієнт, кому це житло належить (батькам обвинуваченого) та з ким у нього наявні соціальні зв`язки.

Вважає, що наявність жодних з передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, є недоведеною. Також зазначає, що ОСОБА_8 хоча і не є одруженим, проте має сім`ю у якій є батько та мати, у зв`язку із чим є необхідність матеріально та фізично допомагати своїм родичам, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання та теперішнього його утримання характеризується позитивно, скарги на нього відсутні. Його підзахисний належним чином дотримується умов ув`язнення, порядок установи не порушує, жодних скарг на нього немає.

Крім цього, сторона захисту вважає за можливе, у випадку незадоволення клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, просити суд визначити альтернативу триманню ОСОБА_6 під вартою у вигляді застави.

Просить ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2024 року скасувати. В задоволенні клопотань прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити. Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу задовольнити. Змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю. У випадку незадоволення клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, встановити розмір застави, визначивши мінімальний її розмір, передбачений ч.5 ст.182 КПК України.

В судове засідання прокурор, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання, не заперечували щодо слухання справи у відсутності прокурора, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, а метою запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.309 КК України, які згідно з ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів, не має постійного місця проживання, офіційно не працевлаштований, тобто не має стійких соціальних зв`язків, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Крім того ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.03.2024 року у кримінальному провадженні за № 0000283 від 27.03.2022 року призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні, а провадження у справі зупинено. Однак на дату розгляду клопотання вказану експертизу проведено не було.

За таких обставин суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової, відповідно до викладеного в апеляційний скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить сторона захисту.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про можливість визначення обвинуваченому ОСОБА_6 застави у розмірі, передбаченому ч.5 ст.182 КПК України, то вони є безпідставними, оскільки суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства.

Так, положеннями п.2 ч.4 ст.183 КПК України визначено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано та підставно не визначив ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, розміру застави з огляду на приписи п.2 ч.4 ст.183 КПК України.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, апеляційний суд вважає, що лише винятковий запобіжний захід зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.197, 199, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2024 року в частині продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: