Справа № 588/1723/24
Провадження № 1-кп/588/188/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 05.09.2024 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Грабовське Краснопільського району Сумської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, працюючої соціальним працівником КП «Центр надання соціальних послуг» ТМР, розлученої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366-3 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 являючись депутатом Семереньківської сільської ради Тростянецького району Сумської області та будучи суб`єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якого закінчилися у 2020 році, діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування, всупереч вимогам абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подала протягом 2021 року, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства щорічну декларацію та декларацію після звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування за формою, що визначена Національним агентством з питань запобігання корупції.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за статтею 366-3 КК України, як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження заступником керівника Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , укладено угоду від 13 вересня 2024 року про визнання винуватості ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366-3 КК України, за змістом якої обвинувачена ОСОБА_3 зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та плідно співпрацювати при розслідуванні та розкритті кримінального провадження, у тому числі надавши слідству правдиві та ґрунтовні показання щодо всіх обставин скоєння злочину.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання за статтею 366-3 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на 1 рік.

В угоді передбачені, як наслідки її укладення та затвердження, визначені статтею 473 КПК України, так і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Розглядаючи угоду про визнання винуватості, суд виходить із таких мотивів.

Відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене статтею 366-3 КК України (в редакції станом на момент вчинення кримінального правопорушення), у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_3 визнала себе винуватою, ураховуючи положення статті 12 КК України, належить до кримінальних проступків.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачена ОСОБА_3 підтримала угоду, повністю визнала свою винуватість за пред`явленим їй обвинуваченням за статтею 366-3 КК України, вказала, що не оспорює пред`явлене обвинувачення, що повністю розуміє права, передбачені частиною 4 статті 474 КПК України, надані їй законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, розуміє покарання передбачене угодою, погодилася на призначення узгодженого покарання, просила затвердити угоду.

Обвинуваченій судом роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені статтею 476 КПК України, а також роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються її права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачена може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди.

Шляхом опитування обвинуваченої суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду, призначити узгоджене покарання та на підставі ст. 49, 74 КК України звільнити від відбування покарання.

Прокурор ОСОБА_4 також підтримав укладену угоду, просив суд її затвердити та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені частиною 7 статті 474 КПК України.

Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлені.

Дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченої, суд встановив, що ОСОБА_3 раніше не судима, працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Ураховуючи викладене, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості міра покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на 1 рік, відповідає закону про кримінальну відповідальність, особі обвинуваченої та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Відтак, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченій узгодженої в угоді міри покарання.

Разом з тим, суд враховує, що на момент ухвалення вироку сплинули строки притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за ст. 366-3 КК України, зважаючи на таке.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України, з огляду на приписи ст.12 КК України є кримінальним проступком, оскільки найбільш суворим покаранням, в редакції кримінального закону, яка діяла на дату його вчинення ОСОБА_3 , було покарання у виді громадських робіт.

За змістом вимог п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2021 року (справа № 328/1109/19) зробила висновок про те, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч.1 ст.49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Матеріалами провадження не підтверджено та не встановлено того, що ОСОБА_3 вчиняла умисні дії, направлені на ухилення від досудового розслідування чи суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України, яке віднесене законом до кримінальних проступків, 01.04.2021 (строк подання декларації за минулий рік) і станом на 01.04.2023 зазначені строки притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення цього проступку минули.

Згідно положень ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_3 підлягає звільненню від відбування покарання за ст. 366-3 КК України призначеного даним вироком.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Клопотання про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявлено.

Керуючись статями 49, 74, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 вересня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному 05.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232, укладену між заступником керівника Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366-3 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій місцевого самоврядування строком на 1 рік.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій та захиснику.

Суддя ОСОБА_1