№ провадження 1-кс/208/2408/24
УХВАЛА

Іменем України

07 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 (в режимі відео конференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання cтаршого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в ЄРДР за №0000424 від 06.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч.3 ст. 307 КК України:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Краматорськ Донецької області, громадянки України, не заміжньої, яка на утримані має неповнолітніх дітей, офіційно не працює, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,--

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Донецькій області звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із даним клопотанням, про застосування у рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР № 0000424 від 06.07.2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч.3 ст. 307 КК України, у відношенні ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням розміру застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області за процесуального керівництва прокурорів відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, органами, які ведуть боротьбу з організованою і транснаціональною злочинністю, та координації діяльності правоохоронних органів Донецької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000424 від 06.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2,3 ст. 307 КК України, за фактом того, що група осіб знаходячись на території Донецької області м. Краматорськ, займається незаконним перевезенням, зберіганням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичного засобу «метадон».

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, з метою протиправного збагачення, зазіхаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні стосунки, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР (в редакції Закону № 530-v від 22.12.2006) із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, а як наслідок і охоронювані Конституцією України і Законом України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» права громадян, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в період часу з початку листопада 2023 року по теперішній час (більш точний період під час досудового розслідування встановити не виявилося можливим), діючи умисно, маючи єдиний намір на незаконний збут наркотичних засобів метадон на території м. Краматорськ Донецької області, вирішила здійснювати збут при наступних обставинах.

ОСОБА_5 , забезпечує зберігання та розфасування наркотичного засобу метадон за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , для його подальшого збуту, на території м. Краматорськ Донецької області, шляхом так званих «закладок».

ОСОБА_5 , відповідно до її злочинного наміру, спрямованого на збут наркотичного засобу метадон, придбавала у невстановленої під час досудового розслідування особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, після чого, здійснив перевезення за допомогою належного їй автомобіля марки HYUNDAI GETZ, д.н.з.: НОМЕР_1 придбаний наркотичний засіб за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 де в подальшому, ОСОБА_5 , виконуючи роль збувальника, розфасовувала його до окремих целофанових згортків та починала зберігати з метою подальшого збуту.

Надалі ОСОБА_5 , здійснює розташування так званих «закладок» з наркотичним засобом «метадон» на території м. Краматорськ Донецької області, після надходження їй грошових коштів за придбання наркотичного засобу «метадон», засобами мобільного зв`язку повідомляє про місце знаходження наркотичного засобу споживачеві.

Так 02.11.2023, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, діючи умисно, з невстановленою особою, яка заздалегідь домовившись про продаж вищевказаного наркотичного засобу з «оперативним покупцем» ОСОБА_8 , у період часу з 12.27 години по 12.57 годину за допомогою банківського терміналу за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , здійснив перерахування грошових коштів у сумі 13 800 гривень, які були вручені співробітниками поліції в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки після чого невстановлена особа зателефонувала за допомогою належного їй мобільного телефону ОСОБА_5 , яка повідомила невстановленій особі, про місця знаходження так званих закладок з наркотичним засобом «метадон», надалі невстановлена особа повідомила «оперативному покупцю» ОСОБА_8 та вказала на адреси: АДРЕСА_3 , таким чином у період часу з 12.57 години по 14.23 годину ОСОБА_5 та невстановлена особа, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно збули «оперативному покупцю» ОСОБА_8 шляхом закладок двадцять п`ять целофанових згортків з кристалічними речовинами загальною масою 5,8053г, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, маса метадону в перерахунку на суху речовину становить 2,4458г.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, ОСОБА_5 , скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України.

Крім того, 07.12.2023, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, діючи умисно, повторно, спільно з невстановленою особою, яка заздалегідь домовившись про продаж вищевказаного наркотичного засобу з «оперативним покупцем» ОСОБА_8 , у період часу з 16.17 години по 16.36 годину за допомогою банківського терміналу за адресою: АДРЕСА_4 здійснив перерахування грошових коштів у сумі 14 900 гривень, які були вручені співробітниками поліції в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки після чого невстановлена особа зателефонувала за допомогою належного їй мобільного телефону ОСОБА_5 , яка повідомила невстановлену особу, про місця знаходження так званих закладок з наркотичним засобом «метадон», після чого невстановлена особа повідомила «оперативному покупцю» ОСОБА_8 та вказала на адресу: АДРЕСА_5 , таким чином у період часу з 16.36 години по 18.35 годину ОСОБА_5 та невстановлена особа, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, незаконно збули «оперативному покупцю» ОСОБА_8 шляхом закладок двадцять сім целофанових згортків з кристалічними речовинами загальною масою 6,3952г, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, маса метадону в перерахунку на суху речовину становить 2,3432г.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у незаконному придбанні, зберіганні, з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненого повторно, ОСОБА_5 , скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України.

05.11.2024 в період часу з 07 години 15 хвилин до 09 години 05 хвилин співробітниками поліції, на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 під час якого було виявлено та вилучено, розфасовані зіп пакет у кількості 15 штук з кристалічними речовинами загальною масою 500 грамів, що є особливо великим розміром, які ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, придбала при невстановлених обставинах, (під час досудового розслідування встановити більш точні відомості не виявилось можливим), та зберігала за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 з метою подальшого збуту.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у незаконному придбанні, зберіганні, з метою збуту, вчиненого повторно, в особливо великих розмірах, ОСОБА_5 , скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України.

05.11.2024 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, про що повідомлено центр правової безоплатної допомоги.

05.11.2024 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України.

Отже, з урахуванням наведеного, орган досудового розслідування та прокурор, вважає за необхідне застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виглядітримання під вартою строком на 60 днів з визначенням розміру застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки інший будь-який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та знизити ризики, які є актуальними.

В судовому засіданні прокурором підтримано клопотання за його змістом та обґрунтуванням та зазначено, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які за своїй сукупності дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними та обґрунтованими.

Слідчий в судовому засіданні підтримав своє клопотання, просив задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_5 в ході розгляду клопотання провину визнала, щодо запобіжного заходу, просила обрати відносно неї більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки у неї на утриманні перебуває четверо дітей.

Захисник підозрюваної, адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ризики є необґрунтованими. Просив обрати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Як встановлено під час розгляду клопотання, 05.11.2024 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та в той же день ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року зазначено, що "обґрунтована підозра" означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що "факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" зазначено, що "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Враховуючи наведене, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2,3 ст. 307 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

-Рапортами оперативного підрозділу УБН ГУНП в Донецькій області якими здійснюється оперативний супровід по матеріалам кримінального провадження, якими отримано інформацію за результатами проведення оперативно-розшукових заходів та ознайомлення з проведеними негласними слідчими ( розшуковими) діями за результатами чого останніми викладено отриману інформацію у рапортах по кримінальному провадженню.

-Протоколами допиту в якості свідка оперативного покупця ОСОБА_8 , який протягом тривалого часу вживав наркотичні засоби, які придбавав у осіб ромської національності особисто у м. Краматорськ Донецької області, та йому вищевказані особи відомі особисто. Також за участі останнього проводились два етапи оперативної закупки 02.11.2023, 07.12.2023 який надав свої свідчення в ході придбання наркотичного засобу «метадон» під контролем правоохоронних органів.

-Протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , особи які залучались у якості понятих під час проведення першого та другого етапів оперативної закупки 02.11.2023 та 07.12.2023, які підтвердили під час допиту хід та послідовність проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичного засобу «метадон» оперативним покупцем ОСОБА_8 , також остання були присутніми під час огляду грошових коштів, огляду оперативного покупця та вручення йому раніше оглянутих коштів виділених на проведення оперативної закупки, огляду оперативного покупця після проведення оперативної закупки та вилучення у нього придбаного наркотичного засобу «метадон».

-Протоколами огляду грошових коштів від 02.11.2023 та 07.12.2023 які виділялись на проведення першого та другого етапів проведення оперативної закупки.

-Протоколами огляду від 02.11.2023 та 07.12.2023 оперативного покупця ОСОБА_8 та вручення йому виділених грошових коштів на проведення першого та другого етапів оперативної закупки наркотичного засобу «метадон».

-Протоколами огляді від 02.11.2023 та 07.12.2023 щодо вилучення наркотичних засобів «метадон» які придбавались ОСОБА_8 під час проведення контролю за вчиненням злочину та вилученими банківськими чеками з банківських терміналів коли ОСОБА_8 здійснював перерахування грошових коштів за придбання наркотичного засобу.

-Протоколами огляду мобільного терміналу від 06.11.2023 та 09.12.2023 яким користується свідок ОСОБА_8 , під час яких зафіксовано мобільні номери телефонів оператора на які ОСОБА_8 телефонував з метою замовлення наркотичного засобу, з яких номерів йому надходили смс повідомлення з вказівкою банківських карток куди останній повинен перерахувати грошові кошти за придбання наркотичного засобу, також місця знаходження наркотичного засобу з вказівкою адрес у м. Краматорськ.

-Протоколами огляду банківських квитанцій від 07.11.2023 та 09.12.2023 які було вилучено у оперативного покупця ОСОБА_8 , та які підтверджують перерахування грошових коштів на вказані банківські картки за придбання наркотичного засобу.

-Розсекреченими матеріалами проведених НСРД у вигляді протоколу про результати контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки від 02.11.2023, 07.12.2023 та матеріалами у вигляді зняття інформації з електроних комунікаційних мереж тобто мобільних номерів телефонів фігурантів по кримінальному провадженню де маються діологи розмов щодо придбання, збуту, наркотичних засобів, які відображено у протоколах огляду оптичних дисків від 07.12.2023, 08.12.2023, 11.12.2023, 12.12.2023, отриманих за результатами проведених НСРД.

-Висновками проведених експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів.

-Протоколами від 05.11.2024 проведених обшукових заходів під час котрих вилучено речі і документи які вказують на причетність до вчиненого кримінального правопорушення.

-Іншими матеріалами які вказують на причетність останніх до зазначеного злочину у рамках цього кримінального провадження.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження вбачається, що зібрана доказова база відповідає наведеним вище у рішеннях Європейського суду критеріям. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Наявність же будь-яких обставин, що є суперечливими, або свідчать про наявність даних, які підлягають перевірці, є завданням органу досудового розслідування під час розслідування справи з метою підтвердження або спростування підозри, яка стала підставою для затримання, що повинно підтвердити або спростувати підозру.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваній запобіжного заходу з метою забезпечення виконання нею перед органом досудового розслідування та судом покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрювана може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується, тим що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 9 до 12 років, з конфіскацією майна, що, у свою чергу свідчить про те, що ризик втечі нею може бути розцінений менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарань. Що також пілтверджуєтьсятим, що під час документування злочинної діяльності остання висловлювала бажання про те, щоб виїхати за межі Донецької області у зв`язку з обстановкою у Донецькій області та військового стану в Україні

Тобто існують реальні підстави вважати, що остання може переховуватися від органу досудового розслідування та (або)суду.

Всі ці фактори у своїй сукупності беззастережно доводять факт можливості переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та (або) суду та виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе попередити цей ризик.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, оскільки підозрювана може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні серед яких є оперативний покупець ОСОБА_8 , який є місцевими мешканцем м. Краматорськ, який приймав участь у документуванні злочинної діяльності відносно ОСОБА_5 , та невстановлених осіб, тому ймовірно остання розуміє хто її викрив, це є підставою вважати, що підозрювана буде намагатися у будь який спосіб впливати на даних свідків чи загрожувати їмз метою схилення їх надати вигідні для себе показання.

Також слідчий суддя вважає реальним ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , та її члени родини ніде не працюють, це свідчить про те, що остання заробляє на життя злочинним шляхом у вигляді збуту наркотичних засобів, тобто буде вчиняти інші кримінальні злочини у сфері обігу наркотичних засобів.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти вищевказаним ризикам. Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрювану можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Посилання сторони захисту щодо не доведення прокурором та слідчим заявлених ризиків передбаченихч. 1 ст. 177 КПК України, та можливості перебування підозрюваної на іншому запобіжному заході ніж тримання під вартою, а саме - цілодобовому домашньому арешті, передбачає наявність можливості проживати за певною адресою підозрюваної, але як встановлено під час розгляду клопотання, осіб які б заявили намір про її утримання під час перебування на цілодобовому домашньому арешті стороною захисту не підтверджено, що виключає необхідність покладення такого обов`язку на осіб, які не надали такої згоди, а також виключає можливість забезпечення перебування підозрюваної на цілодобовому домашньому арешті своїх життєвих потреб (придбання їжі, ліків, тощо).

Стосовно дітей підозрюваної, прокурором в судовому засіданні було надано Акти органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 05.11.2024 р., затв. наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 р. № 1095/1239, відповідно яким ОСОБА_12 , 2008 р.н., ОСОБА_13 , 2017 р.н., ОСОБА_14 , 2011 р.н., ОСОБА_15 , 2020 р.н., були знайдені за адресою: АДРЕСА_1 та доставлені до КНП МЛ №2 МР, тобто, на даний час діти перебувають під опікою в соціальному закладі.

Також слідчий суддя бере до уваги, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрювана поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні незаконні дії, проте вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Викладені вище мотиви ухваленого рішення вказують на те, що у цьому провадженні прокурором наведено достатні доводи на підтвердження існуючих ризиків у поведінці підозрюваної із посиланням на докази.

При цьому слідчий суддя враховує і те, що в судове засідання не було надано доказів того, що застосування будь якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Оцінюючи в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням особи підозрюваного, обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 2, ч 3 ст. 307 КК України, як тяжкого злочину, а тому враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, необхідним при обранні запобіжного заходу визначення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, що дорівнює 3028* 80 = 242240 гривень 00 копійок, яку підозрювана має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнена з-під варти та на неї можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На переконання слідчого судді, застава здатна забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186 КПК України, --

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити

Застосувати в межах кримінального провадження №0000873 від 04.11.2024 року, відносно підозрюваної ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» строком до 03 січня 2025 року включно.

В клопотанні сторони захисту відмовити.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та проголошено 08.11.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1