ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/1075/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/1081/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.389 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 16 лютого 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-11.10.2023 Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 180 годин громадських робіт,

засуджено за ч.2 ст.389 КК України на 1 рік обмеження волі.

Відповідно до вимог ст.ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.10.2023 у вигляді 96 годин громадських робіт, що становить за ст.72 КК України 12 днів обмеження волі із розрахунку 1 день обмеження волі дорівнює 8 годин громадських робіт та ОСОБА_7 визначено остаточне покарання - 1 рік 12 днів обмеження волі.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ст.ст.381-382 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 11.10.2023 ОСОБА_7 засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Харкова у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 180 годин.

22.11.2023 ОСОБА_7 письмово ознайомлений Київським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст.389 КК України, за ухилення від відбування громадських робіт та отримав направлення до Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49, для відпрацювання громадських робіт, згідно якого повинен був приступити до їх відбування з 23.11.2023 року.

З графіком відбування громадських робіт, ОСОБА_7 був письмово ознайомлений, однак, для відбування покарання у виді громадських робіт ОСОБА_7 не прибув до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області 23.11.2023.24.11.2023.25.11.2023.27.11.2023.28.11.2023.29.11.2023,30.11.2023,01.12.2023.02.12.2023, 04.12.2023, 05.12.2023, 06.12.2023, 01.01.2024, 02.01.2024, 03.01.2024, 04.01.2024, 05.01.2024,06.01.2024,08.01.2024, 09.01.2024, 10.01.2024, 11.01.2024, 12.01.2024, 13.01.2024 року по теперішній час. За час перебування на обліку Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_7 відпрацював 84 години громадських робіт.

В період часу з 23.11.2023 по 13.01.2024 ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою ухилитися від призначеного йому вироком суду покарання, без поважних причин до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, не відпрацював 96 годин зі 180 годин. Такі дії ОСОБА_7 набули тривалого системного характеру і полягають у невиконанні обов`язку (бездіяльність) щодо відбування покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт та відповідно до ст.40 КВК України є ухиленням від виконання покарання, оскільки більше двох прогулів без поважних причин протягом місяця є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.

ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою ухилитися від призначеного йому вироком суду покарання, без поважних причин не з`являвся до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області для відбування громадських робіт, ігноруючи призначене йому вироком суду покарання у виді 180 годин громадських робіт.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, посилається на суворість призначеного йому покарання. Відзначив, що він визнав свою вину у повному обсязі та щиро розкаявся; під час досудового розслідування надав правдиві і послідовні показання, які сприяли встановленню обставин у кримінальному провадженні; раніше не судимий; характеризується позитивно; відпрацював у ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області 96 годин громадських робіт. Відзначив, що протягом 6 років добровільно проходить програму соціальної реабілітації, щоб не допустити вживання заборонених наркотичних речовин та алкогольних напоїв. Просить призначити йому покарання - 2 місяці арешту.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Виходячи із положень ч.3 ст.404 КПК України, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів не перевіряє оскільки вони ніким не оспорюються, а розгляд кримінального провадження відбувся в у порядку, передбаченому ст.ст.381-382 КПК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працевлаштований, не одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Твердження обвинуваченого про те, що він раніше не судимий, спростовується матеріалами справи.

Що стосується твердження обвинуваченого про наявність таких пом`якшуючих покарання обставин, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, то воно є безпідставним.

Згідно висновків Великої Палати Верховного суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, враховуючи відсутність докорів сумління і готовності нести кримінальну відповідальність, що виразилося у зверненні до суду із проханням пом`якшити вид покарання із призначенням його у мінімальному розмірі свідчить про нещирість каяття обвинуваченого.

Згідно висновків, які містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (кримінальне провадження №288/1158/16-к), під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю злочину.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, у них не міститься даних про повідомлення обвинуваченим органам досудового розслідування таких обставин вчинення злочину, які б не були встановлені ними на підставі інших доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді обмеження волі у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Посилання обвинуваченого на його участь впродовж 6 років у програмі соціальної реабілітації, колегія суддів сприймає критично, оскільки матеріали кримінального провадження не містять і стороною захисту суду не надано доказів на підтвердження цього.

Так само в матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження відпрацювання обвинуваченим 96 годин громадських робіт.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене покарання, за своїм видом і розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення не вбачає.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 16 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: