Провадження № 1-в/761/505/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Київ

Суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_2 про застосування відносно нього Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015,

У С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 про застосування відносно нього Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015. У своєму клопотанні ОСОБА_2 просить застосувати до нього ч. 5 ст. 72 КК України, та перерахувати йому невідбутий строк покарання один день за два дні позбавлення волі.

Дослідивши матеріали клопотання, слід дійти висновку про необхідність повернення даного клопотання з таких підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Пунктом 1 Розділу II Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» визначено, що він застосовується до всіх осіб, щодо яких набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю, при цьому питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, має вирішуватися місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до ст. 18 КВК України місцем відбування покарання у виді позбавлення волі є виправна колонія. Згідно ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчі ізолятори є установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою.

У силу ч. 2 ст. 11, ч. 3 ст. 18 КВК України слідчі ізолятори віднесені до установ виконання покарань лише стосовно тих засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

Водночас, з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_2 прибув із ДУ «Старобабанівська ВК № 92 Черкаська область» на виконання ухвали Солом`янського районного суду міста Києва для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, при цьому відсутні відомості, що ДУ «Київський слідчий ізолятор» є місцем відбуття покарання.

На підставі викладеного, Шевченківський районний суд м. Києва не уповноважений на розгляд згаданого клопотання засудженого ОСОБА_2 тобто клопотання підлягає поверненню останньому для звернення до належного суду.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання засудженого ОСОБА_2 про застосування відносно нього Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 - повернути заявнику для звернення до належного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1