УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

установив:

08.10.2024 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла (вхід. 95295) скарга адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як на підставу звернення до суду зі скаргою, адвокат ОСОБА_4 посилається на положення ст. 303 КПК України та обґрунтовує її тим, що ним до Державного бюро розслідувань направлено заяву про вчинення слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України та прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0000408 від 04.08.2022, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 2 ст. 397 КК України, (умисне невиконання службовою особою ухвали суду, що набрала законної сили; втручання службовою особою в діяльність захисника чи представника особи).

30.09.2024 скаржником отримано лист Державного бюро розслідувань від 30.09.2024 за вих. № 3180зкп/10-2-02-02-12409/24, в якому адвоката повідомлено про те, що відсутні достатні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи викладене, адвокат ОСОБА_4 просить слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу Державного бюро розслідувань внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості викладені у його заяві від 26.09.2024 про вчинення слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України та прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0000408, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 2 ст. 397 КК України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 09.10.2024, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 10.10.2024 скаргу разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

У судове засідання скаржник, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився. Однак, на електронну адресу суду надійшла заява адвоката ОСОБА_4 про розгляд справи без його участі, зазначивши, що скаргу підтримує та просить задовольнити.

Слідчий Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти скарги та просила відмовити у її задоволенні. Зазначила, що заява адвокат ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України та прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0000408 від 04.08.2022, зводиться до результатів розгляду заяви адвоката ОСОБА_4 про надання йому допуску до державної таємниці. На думку слідчого, зазначені особи у заяві про вчинення кримінального правопорушення не є уповноваженими на надання доступу до конкретної таємної інформації.

Заслухавши думку слідчого, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, згідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора 30.06.2020 № 298.

Згідно з пункту 1 глави 2 розділу I цього Положення, до Реєстру вносяться час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою від 17.06.2020, згідно п. 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

За таких обставин, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, може мати місце лише у разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення до суб`єкта, який наділений повноваженнями вносити відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань; наявність в такій заяві короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведеного заявником; невнесення відомостей за заявою, яка надійшла уповноваженому суб`єкту і містить короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, впродовж 24 годин.

З матеріалів скарги вбачається, що скаржник просить внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України та прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0000408, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 2 ст. 397 КК України.

Водночас заява ОСОБА_4 від 26.09.2024 про вчинення кримінальних правопорушень за своїм змістом та суттю є висловленням незгоди із рішеннями слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні № 0000408 та не є повідомленням про злочини, які підслідні слідчим Державного бюро розслідувань, оскільки містить інформацію, пов`язану із здійсненням судового розгляду у зазначеному кримінальному провадженні і не містить конкретних даних про вчинення зазначеними особами кримінальних правопорушень.

Слід зазначити, що ч. 4 ст. 517 КПК України встановлено, що рішення про надання доступу до конкретної таємної інформації та її матеріальних носіїв приймаються у формі наказу або письмового розпорядження керівником органу досудового розслідування, прокурором, судом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про державну таємницю», рішення про надання доступу до конкретної секретної інформації (категорії секретної інформації) та її матеріальних носіїв приймають керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, у яких виконуються роботи, пов`язані з державною таємницею, або зберігаються матеріальні носії секретної інформації.

Кримінальний процесуальний закон дійсно не вимагає від заявника зазначення в заяві усіх складових злочину. Однак це не означає, що будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву набуває статусу цього документа і її подання до Державного бюро розслідувань тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 30.09.2021 по справі № 556/450/18 зазначено, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, ухвалами судів апеляційної інстанції підтверджено обґрунтованість рішень слідчих суддів щодо відмов у задоволенні скарг на бездіяльність уповноважених службових осіб, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами про вчинення кримінальних правопорушень як суддями, так і у разі встановлення слідчими суддями відсутності ознак заявлених правопорушень, зокрема, від 28.07.2020 (справа № 760/3633/20, провадження 11сс/824/3864/2020), від 18.01.2021 (справа № 759/6624/20, провадження №11-сс/824/1109/2021), від 29.01.2021 (справа № 991/297/21, провадження № 11-сс/991/116/21), від 02.02.2021 (справа № 991/106/21, провадження №11-сс/991/85/21).

З огляду на встановлені обставини, не оцінюючи обґрунтованість заяви адвоката ОСОБА_4 на предмет наявності ознак складу злочину, вважаю очевидним, що в них відсутні відомості, які б свідчили або могли свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Розглянувши скаргу в межах питань, які винесені на розгляд скаржником, перевіривши надані в обґрунтування його доводів матеріали, з урахуванням наведеного вище, прихожу до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_4 є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 7, 214, 303, 304, 307, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1