У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого - ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу УСБ України в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за №0000107 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 368-3 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС 2-го відділення слідчого відділу УСБ України в Закарпатській області підполковник юстиції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000107 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 368-3 КК України, про арешт майна.

Клопотання надійшло на адресу суду 18.10.2024 року поштовими засобами зв`язку. Згідно відмітки на поштовому конверті клопотання здано на пошту 12.10.2024 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження представниками ТОВ «Заклад вищої освіти Східно-європейський слов`янський університет», , організований та впроваджений протиправний механізм сприяння ухиленню від мобілізації для військовозобов`язаних громадян України, шляхом спрощеного вступу та формального навчання в іноземному закладі вищої освіти «Пряшівський університет» (м. Пряшів Словацька Республіка), для отримання права на відстрочку від мобілізації, чим унеможливлюється здійснення належного забезпечення армії мобілізаційними ресурсами в умовах воєнного стану та перешкоджається законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

11 жовтня 2024 року, проведено невідкладний обшук в будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований і постійно проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в іншому володінні вказаної особи, а саме: приміщеннях побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення, в підсобних і нежитлових приміщеннях, що відносяться до даного будинку, в ході якого вилучено слідчим наступні предмети: предмети схожі на грошові кошти в загальній сумі 22 240 $ дол. США (двадцять дві тисячі двісті сорок) та 7 520 € євро (сім тисяч п`ятсот двадцять); фотознімки різної форми, осіб чоловічої статті (деякі фото можуть повторюватись), в кількості 48 (сорок вісім) шт.

Слідчий зазначає, що необхідність проведення обшуку за вказаною адресою було зумовлено потребою виявлення та фіксації обставин кримінального правопорушення та врятування майна, а саме, недопущення знищення та втрати предметів, речей і документів, які можуть бути використані, як докази у даному кримінальному провадженні.

Слідчий вказує, що на даний час, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що всі вилучені предмети містять ознаки речового доказу, як визначено ч. 1 ст. 98 КПК України і будуть використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення.

11 жовтня 2024, вказані вище предмети постановою слідчого визнані як речові докази у зазначеному кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення вказує, що у даному випадку, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України метою застосування арешту майна є збереження речових доказів, а підставою для застосування даного виду забезпечення кримінального провадження, є наявність достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий зазначає у клопотанні, що враховуючи, що вилучені предмети містять ознаки передбачені ч. 1 ст. 98 КПК України та враховуючи, що вище вказані предмети свідчать про можливе вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочинної діяльності, у той же час можуть бути предметом кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а отже, у відповідності до ч..2 ст. 170 КПК України, вони підлягають арешту.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 заперечив проти накладення арешту на майно, зазначив, що грошові кошти належать його сину та його дружині, і такі зберігались за місцем його проживання.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні подав письмові заперечення на клопотання, які підтримав в повному обсязі. Крім того зазначив, що вилучені грошові кошти не містять слідів кримінального правопорушення та не містять ніяких відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, такі не були ідентифіковані, тому не можуть розглядатись як речовий доказ. Вилучені грошові кошти були видані добровільно дружиною ОСОБА_4 під час проведення обшуку, вказані кошти були у різних поліетиленових пакетах, оскільки належать сину його підзахисного, ОСОБА_7 та його дружині ОСОБА_8 , які вже тривалий час є приватними підприємцями, і це їх особисті збереження. Просив долучити копії податкових звітностей ОСОБА_7 , копії виписок з «Монобанк» по рахунку ОСОБА_9 за період з 2017 по 2024 роки та з 3023 по 2024 роки, та заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , в яких вони вказують, що грошові кошти в сумі 22 240 доларів США належать їм.

Заслухавши слідчого, власника майна, його представника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, вищезазначених вимог закону слідчий при зверненні до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна не дотримався.

Із змісту поданого клопотання вбачається, що арешт майна полягає у збереженні речових доказів у кримінальному провадженніза №0000107 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 368-3 КК України

Як визначено у ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, клопотання містить лише загальні формулювання мети арешту майна згідно положень процесуального закону, проте у такому не зазначено, які саме сліди чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються у даному кримінальному провадженні, зберегли на собі зокрема вилучені грошові кошти, відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вказане майно, не зазначено, яке воно має доказове значення у кримінальному провадженні.

Крім того, в порушення вимог п.2 ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні не зазначено індивідуальних ознак майна, що належить арештувати, а саме грошових коштів, які дозволяють відрізнити таке майно від будь-яких інших аналогічних речей, предметів, тобто клопотання не містить належного викладення переліку майна, а міститься лише загальний опис вилучених під час огляду предметів, у зв`язку з чим, таке майно неможливо ідентифікувати, воно не є індивідуально визначеним.

Наведене, на переконання слідчого судді, свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Крім того, слід зазначити, що у судовому засіданні представник власника майна повідомив, що вилучені грошові кошти належать сину ОСОБА_4 ОСОБА_7 та його дружині ОСОБА_8 , та надав документи які підтверджують отримання доходів останніми та їх заяви, в яких повідомили про належність їм вилучених коштів в сумі 22 240 доларів США. З огляду на викладене майно, на яке слідчий просить накласти арешт є майном осіб, які не є підозрюваними у даному кримінальному провадженні, а тому є майном третіх осіб.

У відповідності до ч. 2 ст. 64-2 КПК України прокурор звертається до суду із клопотанням про арешт майна третьої особи, проте дане клопотання подане слідчим за погодженням з прокурором, а не прокурором.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до вищевказаних вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, а для усунення вказаних недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу УСБ України в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за №0000107 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 368-3 КК України, про арешт майна, - повернути прокурору Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 для усунення недоліків.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1