Провадження № 1-кп/638/1741/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові, в режимі відеоконференцзв?язку, угоду про визнання винуватості, укладену між заступником керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 17 липня 2024 року за № 0005341 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ребедайлівка Кам?янського р-ну Черкаської обл., українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді стрільця 2 відділення 3 стрілецького взводу (з охорони важливого державного об`єкту №225, №226) 1 стрілецької роти (з охорони та оборони важливих державних об`єктів №225, №226, №230) 2 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 НГУ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, перебуваючи на посаді стрільця 2 відділення 3 стрілецького взводу (з охорони та оборони важливих державних об?єктів №225, №226) 1 стрілецької роти (з охорони та оборони важливих державних об?єктів №225, №226, №230) 2 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об?єктів) військової частини НОМЕР_2 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 17.05.2024 приблизно о 13:00, знаходячись в пункті тимчасової дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, діючи умисно, відкрито відмовився виконувати усний наказ на підставі бойового розпорядження командира 1 БТГр 1 броп НОМЕР_3 від 17.05.2024 про необхідність до 23.00 17.05.2024 прийняти від РТг 4 броп НГУ ПВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ПВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ПВ «Ромашка», при розташуванні на місці бути в постійній готовності до відбиття нападу противника, інженерне обладнання району почати негайно з прибуттям, обладнати перекриті щілини, бліндажі, сховища, окопи та укриття використовуючи захисні споруди, а також перейти до оборони позицій РТг 4 броп НГУ для проведення штурмових та відновлювальних дій на північно-східній околиці АДРЕСА_3 , доведений до нього в усному порядку першим заступником командира 1 БТГр - начальником штабу 1 БТГр 1 броп НГУ ОСОБА_7 , тобто уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також який ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, чим ОСОБА_5 підірвав боєготовність та боєздатність 1 БТГр 1 броп НГУ.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.4 ст.402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчиненого в умовах воєнного стану.

28 листопада 2024 року між заступником керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст. 402 КК України у повному обсязі, ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, надав в судовому засіданні пояснення про обставини викладені вище. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене за ч.4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, а саме у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, та на підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у вигляді 2 (двох) років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор під час судового розгляду, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.4 ст. 402 КК України за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, знайшли своє підтвердження під час судового засідання.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 402 КК України згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкістю висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про його особу, який раніше не судимий, обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину при розгляді в суді (відповідно до постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 297/562/17 (провадження № 51-239км18) вказані обставини слід рахувати як альтернативні, незалежні та такі, що можуть існувати одна від одної), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, а тому є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Таким чином, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України. ОСОБА_5 згідно даних наданих стороною обвинувачення, вважається раніше не засудженим, а тому слід затвердити угоду про визнання винуватості між заступником керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26 червня 2024 року підозрюваному ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 60560.00 грн.

28 червня 2024 року ОСОБА_5 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави, що підтверджуються листом ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Відповідно до вимог абз.3 ч.4 ст.202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 8 статті 182 КПК України визначено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч.11 ст.182 КПК України).

Судом установлено, що з моменту звільнення із-під варти та на день ухвалення вироку, тобто в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_5 виконав покладенні на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст.182 КПК України, а тому застава підлягає поверненню заставодавцю.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадження відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 28 листопада 2024 року між заступником керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України, замінити призначене ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком 2 (два) роки.

На підставі п.а ч.1 ст.72 КК України у строк відбуття покарання зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 26.06.2024 по 28.06.2024 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання, з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 скасувати після набрання вироком законної сили. Внесену 27.06.2024 на депозитний рахунок заставу в розмірі 60560 (шістдесят тисяч п?ятсот шістдесят) гривень за ОСОБА_5 (АТ «Ощадбанк», квитанція № 5, банк одержувача Державна казначейська служба України, м. Київ, код одержувача 26281249, отримувач: ТУ ДСА України у Харківській області) повернути заставодавцю ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1