ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2742/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про захист прав людини в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України -

ВСТАНОВИВ:

24.09.2024 адвокатом ОСОБА_3 в системі «Електронний суд» сформовано клопотання про захист прав людини в порядку ст. 206 КПК України, зокрема щодо ОСОБА_2 .

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що 24.09.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орієнтовно о 08:00 год. - 08:30 год. було незаконно позбавлено свободи. Так, у вказаний вище час та дату, ОСОБА_2 перебував біля станції метро Мінська, де службовими (посадовими) особами ІНФОРМАЦІЯ_3 було здійснено затримання останнього та доставлено за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, всупереч п. 54 Постанови №560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», стст. 261-263 КУпАП, при перевірці військово-облікових документів ОСОБА_2 , а саме паспору громадянина України та відомостей в особистому кабінеті в застосунку ІНФОРМАЦІЯ_4, що містив в собі відомості про особу та перебування його на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , службові особи не запропонували ОСОБА_2 . прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів; не видали повістку на місці проведення перевірки особистих даних для реалізації дій, вказаних в п. 1; в порушення стст. 261-262 КУпАП не було складено протокол затримання особи, не було повідомлено родичів затриманої особи, а також не було запрошено захисника затриманої особи; в порушення ст. 263 КУпАП, а саме за сплином 3 годин, особу звільнено не було.

Також у вказаному клопотанні адвокат зазначає, що ОСОБА_2 не раніше 12:00 год. 24.09.2024 року повідомив свою матір ОСОБА_4 про необхідність принести медичні документи останнього для проходження ВЛК, які в подальшому були вилучені працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3. Про будь-які подальші дії матір ОСОБА_2 повідомлено не було, лише після 14:30 год. вона дізналась, що останній перебуває за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, враховуючи викладене вище, ОСОБА_2 було незаконно позбавлено свободи шляхом поміщення його у службовий транспортний засіб ІНФОРМАЦІЯ_3 та примусово доставлено за адресою: АДРЕСА_1 , а в подальшому за адресою: АДРЕСА_2 .

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі по тексту - КПК України) порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.

Одним з головних принципів, якому повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження, є принцип законності, згідно з яким суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (частина перша статті 9 КПК України).

За приписами ст. 3 КПК України кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні…

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України (частина третя статті 26 КПК України).

Нормою статті 206 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Відповідно до ст. 207 КПК України ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статтях 482 і 482-2 цього Кодексу: 1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення; 2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні.

Кожен, хто не є уповноваженою службовою особою (особою, якій законом надано право здійснювати затримання) і затримав відповідну особу в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, зобов`язаний негайно доставити її до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Підстави затримання особи уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді встановлені нормою статті 208 цього Кодексу, якою передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Ще однією підставою затримання особи без ухвали слідчого судді в умовах воєнного стану є наявність обґрунтованих обставин, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину (пункт 6 частини першої статті 615 КПК України).

Стаття 211 цього Кодексу визначає, що строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.

Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

За приписами статті 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Порядок попереднього ув`язнення визначається цим Законом та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Стаття 4 цього Закону визначає, що установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

З огляду на зазначене можна дійти висновку, що передбачені статтею 206 КПК України загальні обов`язки слідчого судді щодо захисту прав людини поширюються не на усі обставини, які розцінюються особою як порушення її права на свободу та особисту недоторканість, а лише на випадки, коли особа позбавляється свободи у процедурі здійснення кримінального провадження.

Зі змісту клопотання вбачається, що ОСОБА_2 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку статей 207, 208 КПК України та не утримується правоохоронними органами у зв`язку зі здійсненням кримінального провадження. При цьому, суд зауважує, що представник останнього - адвокат ОСОБА_3 оскаржує дії службових (посадових) осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , які за своїм службовим статусом не є учасниками кримінального провадження, а відтак у слідчого судді відсутні повноваження для з`ясування підстав перебування ОСОБА_2 на території військового об`єкта.

Таким чином, прийняття цього клопотання до розгляду буде суперечити завданням та основним засадам кримінального провадження.

Порядок розгляду суддею питань, визначених статтею 206 КПК України, положення цього Кодексу не регулюють, а тому слідчий суддя вважає, що у правовій ситуації, яка склалась в рамках розгляду даної справи, слід застосувати норму частини четвертої статті 304 КПК України щодо відмови у відкритті провадження за скаргою (клопотанням), яка подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Керуючись ст. 206, частиною шостою статті 9, частиною четвертою статті 304 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про захист прав людини в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_5