Провадження № 1-кс/202/6509/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

25 вересня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000587 від 22.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження, а саме на:

- земельну ділянку з кадастровим номером: :03:007:0001, загальною площею 0.25 га, розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 256;

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 21.7 кв.м., житловою площею 61.7 кв.м., розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 020;

- земельну ділянку з кадастровим номером: :03:007:0002, загальною площею 0.669 га, розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 256;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 48,2 кв.м., розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101;

- квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 81.1 кв.м., розмір частки 1/2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 020.

Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000587 від 22.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме за фактом заволодіння майном ЖБК «ЛОФТ ВАЙТ» шахрайським шляхом.

З метою забезпечення в майбутньому відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), прокурор просить накласти арешт на вказане майно.

В судове засідання прокурор не з`явився, в матеріалах клопотання наявна заява про розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до частини 2 статті 172 КПК України, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання прокурора, приходить до висновку, що дане клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000587 від 22.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Згідно зі статтею 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження .

Відповідно до частини третьою статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 6 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В своєму клопотанні прокурор просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4 .

Водночас слідчий суддя враховує, що таке майно не має значення речового доказу у кримінальному провадженні.

Матеріали клопотання прокурора не містить даних щодо повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та пред`явлення до нього цивільного позову у кримінальному провадженні.

Отже прокурор безпідставно звернувся з клопотанням про арешт майна.

В даному випадку потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна як накладення арешту.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000587 від 22.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_5