Справа№534/1695/24
Провадження №1-кп/534/175/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000277 внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.05.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець с. Шульги, Миргородського району Полтавської області, громадянин України, освіта середня, не має інвалідності, одружений, дітей немає, на утриманні нікого немає, не є учасником бойових дій проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженець с. Білецьківка, Кременчуцького району, Полтавської області, громадянин України, освіта вища, не має інвалідності, не одружений, військовозобов`язаний, не є учасником бойових дій, має на утриманні дочку, проживає і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Близько 19 год. 00 хв. 04.05.2024 ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , прибули на території ПрАТ «Полтавський ГЗК» за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вул. Будівельників буд. 16, з метою викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні, керуючись корисливим мотивом, таємно прибули на дільницю № НОМЕР_1 ХУКБ ТОВ «Феррострой» та перебуваючи в приміщенні складу за координатами 49,00608,C,38,66855, виявили:

- кабель ВВГ 5* 1,5 довжиною 29 метрів, вартістю 576 грн. 81 коп.;

- кабель ВВГ 3*6 довжиною 25 метрів, вартістю 2274 грн. 50 коп.;

- кабель H07RN-F4G10 довжиною 15 метрів, вартістю 2266 грн. 35 коп.;

- кабель, силовий ВВГнг 4*25 довжиною 132 метрів, вартістю 43701 грн. 24 коп.;

- кабель CABLE Y07RN-F 4G10, довжиною 46,5 метрів, вартістю 7025 грн 69 коп.;

- кабель H07RN-F4G16 довжиною 15.1 метра, вартістю 3489 грн 91 коп.·

- кабель OLFLEX CLASSIK 110 4G25, довжиною 22 метри, вартістю 11731 грн 94 коп.;

- кабель OLFLEX CLASSIK 110 4G16, довжиною 22 метри, вартістю 7875 грн 56 коп.

загальною вартістю 78 942 грн, який очистили від ізоляції та склали мідну складову кабелю до рюкзаків та в подальшому намагалися покинути територію ПрАТ «Полтавський ГЗК», однак були помічені та затримані працівниками ТОВ «Козацька Стріла».

Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконали усі дії, які вважа.ли необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від їх волі.

Таким чином дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд кваліфікує як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд рахує, що визнання вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідає фактичним обставинам справи, ними та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому, відповідно до ч. 3ст. 349 КПК України, дослідження доказів, окрім характеризуючих даних обвинувачених та їх показів, вирішує за недоцільне. Вина обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України є доведеною повністю.

Обставини, що пом`якшує покарання обвинувачених, щире каяття, активне сприяння розкриттю правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинувачених, відсутні.

На обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебувають.

При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого, його молодий вік, стан здоров`я, відсутність офіційного джерела доходу, сімейний стан, зокрема обвинувачений є неодруженим, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченою вини у скоєному злочині, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Потерпілою юридичною особою ТОВ «Феррострой» заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди на суму 78 942 грн. 00 коп.

Представник потерпілої юридичної особи направи на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, а цивільний позов задовольнити.

При вирішенні цивільного позову суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вважає, що завдання матеріальної шкоди підтверджується зібраними доказами, обвинуваченими визнано цивільний позов, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі.

У судовому засіданні прокурор просив суд ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнати винними та призначити їм покарання за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від цього покарання, якщо вони протягом одного року строку випробування не вчинять нового злочину. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд призначити покарання у вигляді штрафу.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив суд призначити покарання на власний розсуд.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинувачених від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч. 1 ст. 75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд вважає, що виправлення обвинувачених можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити їх від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст. 75, 76 КК України, застосувавши іспитовий строк.

Виключно таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню ними нових злочинів.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались і застосуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374, 475 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання:

за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, якщо він протягом однорічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою: «Зміна прокримінального мислення».

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання:

за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від цього покарання, якщо він протягом однорічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою: «Зміна прокримінального мислення».

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррострой» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррострой» матеріальну шкоду, завдану злочином у розмірі 78 942 (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот сорок дві) грн. 00 коп.

Речові докази у справі:

-мідь кабельна вагою 27 кг 720 грамів після набрання вироком законної сили повернути власнику;

-чотири викрутки марки «Лікота», пласкогубці марки «Лікота», спортивний портфель чорного кольору марки «Онеполар», рюкзак спортивний зеленого кольору після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Після проголошення вироку обвинувачений та захисник мають право отримати в суді його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_6