Справа № 752/9992/24
Провадження по справі № 1-кс/752/3962/24
У Х В А Л А

іменем України

"22" травня 2024 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУ НПУ у місті Києві ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000186 від 22.04.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України,-

встановив:

10.05.2024 слідчий слідчого управління ГУ НПУ у місті Києві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , направила до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва клопотання про арешт, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0028, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_5 . Підставою накладення арешту на майно підозрюваного є забезпечення виконання передбаченого покарання за ч. 3 ст. 332 КК України у виді конфіскації майна.

Слідчий подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, а також за текстом клопотання просила розглянути питання про арешт майна без повідомлення власника майна з метою забезпечення збереження арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, суд вважає можливим у відповідності до положень ч. 2 ст. 172 КПК України розглянути клопотання про арешт майна без участі власника майна.

Розглянувши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього документи у виді копій матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що Головним управлінням Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000186 від 22.04.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_5 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, організували та здійснювали незаконне переправлення осіб чоловічої статі, яким на період дії правового режиму воєнного стану на території України заборонено виїжджати за межі України, через державний кордон України за грошову винагороду.

16.04.2024 ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_6 з проханням організувати його незаконний перетин кордону на що останній погодився під час зустрічі у м. Києві. 08.05.2024 ОСОБА_5 зустрів ОСОБА_7 в м. Берегове Закарпатської області і доставив його до готелю для подальшого перетину кордону.

09.04.2024 о 13 год. 45 хв ОСОБА_5 , приїхав на автомобілі марки «Cherry» н.з. НОМЕР_1 до приміщення готелю «Piroska Hotel» та передав ОСОБА_7 два маскувальних плащі, наголосивши, що забере чоловіків о 22 год на заправці, що розташована біля готелю, по АДРЕСА_1 , звідки відвезе до точки відправлення.

Цього ж дня, невстановлена в ході досудового розслідування особа, що назвалася ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, приблизно о 17 год через мобільний додаток «Viber», надіслав ОСОБА_7 геолокацію точки відправлення та маршрут подальшого перетину кордону.

ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 о 22 год. 09.04.2024 прибули до автозаправки, звідки їх забрав ОСОБА_5 після чого вони попрямували на автомобілі у бік села Астей, поруч з яким розташований пункт контролю «Лужанка» на кордоні з Угорщиною. Під час руху до «точки відправлення» вказані особи були затримані.

10 травня 2024 року о 01 годині 54 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за ознаками незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, із корисливих мотивів.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у приватній власності ОСОБА_5 перебуває земельна ділянка з кадастровими номером: - :02:000:0028, яка знаходиться в Закарпатській області.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті (конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Метою арешту вказаного вище нерухомого майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності, є забезпечення конфіскації майна, як виду покарання за злочин, у вчиненні якого він підозрюється, оскільки санкція злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

З огляду на обставини ймовірного вчинення кримінального правопорушення підозрюваною, наданих слідчим доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, враховуючи те, що вказане у клопотанні нерухоме майно, належить підозрюваному ОСОБА_5 , до якого можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації, слідчий суддя приходить до висновку, що необхідність застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, підозрюваного є доведеною.

Незастосування арешту майна, може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть конфіскації майна підозрюваного у разі ухвалення обвинувального вироку стосовно нього.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт з забороною відчуження та розпорядження на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0028, площею 8,0427 га, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, будь-якого іншого обтяження та інше), а також ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії по розпорядженню, зміні цільового призначення, здійснення поділу та об`єднанню за вищезазначеною земельною ділянкою, власником якої він є.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Організацію виконання ухвали покласти на старшого слідчого слідчого управління ГУ НПУ у місті Києві ОСОБА_3 .

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1