КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2024 року продовженообвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 07 червня 2024 року по 05 серпня 2024 року включно.

Таке рішення суд мотивував тим, що на даний час існують зазначені прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачений, у разі доведення його вини в інкримінованому злочині, з метою ухилення від відповідальності, може переховуватися від суду або іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, і тому визнав необхідним продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , названій як заява, вказуючи на те, що він знаходиться під арештом в Київському СІЗО з 28.08.2018 року за обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину, який він не вчиняв, проте, у судовому засіданні 07.06.2024 року йому знову продовжили арешт на 60 діб, і так це вже продовжується неповних шість років, та коли закінчиться, невідомо, оскільки в Україні не має закону про розумні терміни ___________________________________________________________

Справа №11-кп/824/4436/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6

Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_1

тримання під вартою ув`язнених, які перебувають під слідством, просить замінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт до закінчення судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі сторін судового провадження, оскільки відсутні клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000345 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може завадити спробам обвинуваченого ОСОБА_5 вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, 07 червня 2024 року постановив ухвалу про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 05 серпня 2024 року включно.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 1 ст. 115 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений, перебуваючи на волі,може переховуватися від суду з огляду на тяжкість покарання, яке може бути призначено у випадку встановлення його вини,або іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, на що вказують такі обставини, як суспільно-небезпечний характер протиправних дій, в яких він обвинувачується, що пов`язано з умисним протиправним заподіянням смерті іншій людині, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Що стосується доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що він перебуває під вартою майже шість років, то вказана обставина жодним чином не вказує на зменшення існування зазначених вище ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зважаючи на конкретні обставини висунутого обвинувачення в умисному вбивстві, характер та тяжкість діяння, яке йому інкримінується, і покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим у його вчиненні.

Також слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінальних правопорушень, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв злочину, в якому його обвинувачують, не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у виді домашнього арешту, що є змістом його апеляційних вимог, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2024 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2024 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 07 червня 2024 року по 05 серпня 2024 року включно,- без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2