печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0000288 від 24.02.2023 - прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000288 від 24.02.2023 - прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд справи просив здійснювати без виклику власника майна.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000288 від 24.02.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує наступне.

В ході досудового розслідування встановлено осіб причетних до вчинення цих злочинів, які поєднанні між собою спільною метою в отриманні прибутку від незаконної діяльності.

Порядок видачі та оформлення свідоцтв про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів регламентований Наказом МВС України від 04.08.2018 №656 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.09.2018 за № 1042/32494) - далі Наказ МВС № 656 або Порядок.

Відповідно до пункту 8 Розділу ІІ Порядку, перевірка відповідності конструкції транспортного засобу та спеціального обладнання вимогам ДОПНВ проводиться шляхом візуального огляду елементів конструкції транспортного засобу, за результатом якого складається Акт встановлення відповідності конструкції спеціалізованого транспортного засобу для перевезення небезпечних вантажів вимогам ДОПНВ під час видачі або продовження свідоцтва про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів (далі - Акт). Акт підписується посадовою особою сервісного центру, що перевіряла відповідність конструкції транспортного засобу та спеціального обладнання вимогам ДОПНВ, із зазначенням прізвища, власного імені, по батькові (за наявності) і дати проведення перевірки.

Відповідно до пункту 9 Розділу ІІ Порядку, за результатами перевірки посадова особа сервісного центру видає/продовжує засвідчене підписом та печаткою сервісного центру Свідоцтво.

Установлено, що співучасники злочину, достовірно розуміючи, вимоги Наказу МВС № 656, вирішили оформляти свідоцтва про ДОПНВ за відповідну грошову допомогу без фактичного огляду транспортних засобів, складаючи та підписуючи при цьому передбачені Наказом МВС № 656 Акти та подальше оформлення відповідних Свідоцтв.

Протягом тривалого часу, у період з квітня 2022 року по теперішній час установлено понад 50 фактів видачі Свідоцтв ДОПНВ на підставі Актів, до яких службовими особами сервісного центру внесені завідомо неправдиві відомості про нібито огляд транспортних засобів (без проведення фактичного огляду) - що є несанкціонованими діями з інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), вчинених особою, яка має право доступу до неї, за попередньою змовою, групою осіб.

Під час досудового розслідування отримано дані, що до вчинення вказаних злочинів причетні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 та працівники сектору організації допущення транспортних засобів до перевезення небезпечних вантажів та підвищення кваліфікації водіїв регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , які фактично здійснюють свою протиправну діяльність за місцем розташування регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області, за адресою: АДРЕСА_4 .

У ході розслідування отримані відомості, які вказують на ознаки легалізації (відмивання) доходів від незаконної діяльності в діях ОСОБА_5 та пов`язаних з ним осіб, які полягають у придбанні нерухомості, транспортних засобів.

26.09.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який причетний до вчинення злочинів, проведено обшук, за результатами якого виявлено та вилучено наступне майно: грошові кошти в сумі 26 300 доларів США, 1300 євро, 82 000 гривень, дозвіл на вилучення яких Печерським районним судом надано не було.

26.09.2024 постановою слідчого вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Прокурором наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання солідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

За таких обставин приходжу до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000288, а саме: грошові кошти в сумі 26 300 доларів США, 1300 євро, 82 000 гривень дозвіл на вилучення яких Печерським районним судом надано не було, вилучені 26.09.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1