СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/7196/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря : ОСОБА_2 розглянувши клопотання заступника начальника третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002002 від 31.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України,

УСТАНОВИВ:

17.10.2024 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання заступника начальника третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002002 від 31.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України, а саме на вилучене майно із забороною відчуження, розпорядження та користування, яке було вилучене 15.10.2024 під час проведення обшуку, а саме на автомобіль марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ № НОМЕР_3 та ключі від нього, які належать ОСОБА_4 та фактично перебували у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002002 від 31.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території ряду регіонів здійснює протиправну діяльність злочинна організація учасники якої об`єднані єдиним планом з розподілом функцій та обов`язків, виконуючи відведену кожному роль, займаються незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту, а також незаконним збутом особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, шляхом створення схованок - «закладок» або шляхом надіслання через поштові сервіси.

З метою виконання плану злочинної діяльності, невстановлена особа яка є організатором групи, у невстановлений період та за невідомих обставин створила у мобільному застосунку «Telegram» чат_bot з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » після чого через вказаний та інші телеграм-канали у різний проміжок часу залучила ряд осіб на яких поклала обов`язок щодо незаконного виготовлення, придбання, зберігання, а також збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

15.10.2024 діяльність злочинної організації припинено.

Крім того, 15.10.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України та затримано в порядку ст. 208 КПК України.

15.10.2024, на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду проведено обшук автомобіля марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який перебував в користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , під час якого вилучено вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ № НОМЕР_3 та ключі від нього, дозвіл на вилучення яких не надано ухвалою слідчого судді.

Відтак, вказаний автомобіль відповідно до вимог ч. 7 ст. 236 КПК України відповідає критеріям тимчасово вилученого майна - вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

15.10.2024 автомобіль марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ № НОМЕР_3 та ключі від нього визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 використовували зазначений автомобіль в своїй злочинній діяльності.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, клопотання про арешт такого майна повинно бути поданим протягом 48 годин після вилучення майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна саме для забезпечення збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України - «Речові докази».

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, необхідно накласти арешт на вказані вище речі, оскільки незастосування заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати речових доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати встановленню обставин, які підлягають доказуванню під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Згідно реєстраційної картки ТЗ, автомобіль марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 .

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленого цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

5. У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за погодженням прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються протягом 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.

6. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі на кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

7. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

8. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третій осіб.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131-132, 167, 170-173, 175, 309, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно із забороною відчуження, розпорядження та користування, яке було вилучене 15.10.2024 під час проведення обшуку, а саме на автомобіль марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ № НОМЕР_3 та ключі від нього, які належать ОСОБА_4 та фактично перебували у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1